ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2949/23 Справа № 185/7461/22  Категорія 32 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Петешенкової М.Ю.,
суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що перебував у трудових відносинах з виробничими структурними підрозділами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», працюючи в умовах впливу шкідливих факторів на організм на посаді підземного гірничого очисного забою. У зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці позивач отримав хронічні професійні захворювання. 
Вважає, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де він працював, тим самим порушивши ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійних захворювань, просив стягнути з відповідача на свою користь рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 245 000 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн, з утриманням податку та інших обов`язкових платежів. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову внаслідок не створення відповідачем належних та безпечних умов праці ОСОБА_1 , який отримав професійне захворювання, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем та її розмір 120 000 грн., суд визначив з урахуванням істотності вимушених змін у житті позивача, ступеня втрати працездатності та характеру професійних захворювань та їх наслідків для здоров`я останнього, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості.
Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду посилаючись на відсутність встановлених судом фактів порушення відповідачем законодавства про охорону праці та недоведеність причинного зв`язку між виникненням хронічних захворювань та діями відповідача. Вказує, що сама по собі важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, не є достатньою та самостійною підставою для покладення відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди. 
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача адвокат Мотуз О.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Судом встановлено, що з 24 липня 1984 року ОСОБА_1 працював оператором станків 3 розряду в Павлоградському заводі технологічного обладнання та спецстанків. 05 травня 1986 року його було звільнено. 15 липня 1988 року прийнятий в цех № 19 оператором станків З розряду до виробничого об`єднання «Станкозавод». 25 серпня 1992 року його було звільнено. 07 вересня 1992 року був прийнятий на шахту «Самарська» об`єднання «Павлоградвугілля» на посаду учня гірника з повним робочим днем в шахті. 22 жовтня 1992 року був переведений гірником 2 розряду з повним робочим днем в шахті. 01 липня 1994 року його було звільнено. 06 березня 1995 року був прийнятий на шахту «Самарська» об`єднання «Павлоградвугілля» на посаду гірника З розряду з повним робочим днем в шахті. 24 листопада 1997 року був звільнений. 17 грудня 1997 року був прийнятий слюсарем до підприємства «Шинник». 27 березня 1998 року був звільнений. 09 травня 1998 року прийнятий на посаду контролера відділу режиму та охорони. 18 березня 1999 року був звільнений. 05 травня 1999 року був прийнятий до Павлоградського заводу промтоварів на посаду контролера-охоронця. 10 листопада 1999 року був звільнений. 11 лютого 2000 року був прийнятий на шахту «Самарська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля» на посаду гірничого 3 розряду з повним робочим днем в шахті. 01 червня 2001 року його було звільнено. 14 червня 2001 року був прийнятий на шахту «Благодатна» ДП ДХК «Павлоградвугілля» на посаду підземного гірничого з ремонту гірничих виробіток другого розряду з повним робочим днем в шахті. 23 грудня 2002 року переведений на тому ж підприємстві на посаду підземного гірничого очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті. 23 грудня 2003 року переведений на тому ж підприємстві на посаду підземного гірничого очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті. 27 липня 2016 року його було звільнено.
Згідно пункту 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 22 грудня 2016 року, затвердженого Начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань:
- радикулопатія білатеральна попереково-крижова, шийна С5, С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів.
- хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». ЛН першого ст.
- нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).
За змістом пункту 16 вказаного акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту.
Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: важкість праці: робоча поза вимушена «на колінах» та «навпочіпки» впродовж 97% змінного часу (допустима перебування у вимушеній позі до 10%), з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом 30 градусів 300 разів за зміну (допустима кількість до 100 разів за зміну); фізичне динамічне навантаження при регіональному навантаженні з переважною участю м`язів рук та плечового суглобу становило 26462 кг/м (при нормі 13000 кг/м); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 35 кг (при нормі до 30 кг); вміст пилу з вмістом 8Ю2 кристалічного до 10% в повітрі робочої зони в 38 разів перевищує ГДК (фактичне значення 151,96 мг/м3, при нормативному - 4 мг/м3) по СанПін 4617-88 «Гранично допустимі концентрації (ГДК) шкідливих речовин в повітрі робочої зони»; еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 12 дБА (фактичне значення 92 дБА, при нормативному - 80 дБА) по ДСН 3.3.6.042-99, ДСП 3.3.1.095-2002; ступінь ризику для власного життя та життя людей - вірогідний (норма - виключений); нерегулярна змінність з роботою в нічний час (норма - двозмінна робота без нічної зміни).
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 21 січня 2017 року серії 12ААА № 073390 (копія додається) позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 21 січня 2017 року серії 12ААА № 042968 (копія додається) позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 45% - радикулопатія, 10% - хронічне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 січня 2020 року серії 12ААБ № 625490 (копія додається) позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 січня 2020 року серії 12ААА № 057392 (копія додається) позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 45% - радикулопатія, 10% - хронічне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість.
Відповідно до виписки-епікриз № 4640-917 у позивача наявні скарги на постійні ниючі болі в поперековому та шийному відділах хребта, виражене обмеження рухів в них, біль посилюється при фізичному навантаженні, тривалій ході, іррадіація болю від попереку в ноги, більше по боковій і задній поверхні ніг до стоп, від шиї іррадіація болю в міжлопаткову ділянку, тягнучий біль іррадіює в руки, оніміння в руках, утруднену ходу, постійний викручуючий біль та обмеження рухів у великих суглобах кінцівок (колінних і ліктьових, в плечових), в суглобах кистей, судоми м`язів рук, гомілок, мерзлякуватість рук, набряки кистей та стоп, побіління пальців на холоді, щоденний кашель з мокротинням вранці, біль у грудній клітині при фізичному навантажені, важкість у грудній клітині, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, зниження слуху, шум у вухах, періодичний давлючий головний біль, запаморочення при змінні положення тіла, коливання АТ. 
Отже, між сторонами склалися трудові правовідносини, професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави для відшкодування моральної шкоди.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відповідно до положень ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно ч.ч.1, 5 ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, встановивши факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з втратою ним професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, та вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 237-1 КЗпП України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову через недоведеність позивачем факту заподіяння моральної шкоди належними доказами у справі, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша та друга статті 77 ЦПК України у вказаній редакції).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України у зазначеній редакції).
Закону, який би передбачав можливість встановлення факту завдання моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві лише на підставі висновку МСЕК, немає та не було. Разом з тим, вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із ушкодженням здоров`я, суд першої інстанції не мав встановлювати належність або неналежність виконання МСЕК обов`язку зі встановлення факту завдання позивачеві моральної шкоди. Отже, наявність у МСЕК вказаного обов`язку не обмежує суд у праві встановити факт завдання моральної шкоди на підставі інших доказів, врахувавши характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, залишкову працездатність потерпілого тощо. Тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів моральні страждання, не маючи встановленого органами МСЕК факту заподіяння йому моральної шкоди.
Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц, провадження №14-463 цс 18.
Доводи апеляційної скарги про те, що в отриманні професійного захворювання не можна виключати і вину самого позивача не заслуговують на увагу, оскільки відповідач зобов`язаний забезпечити працівника належними умовами праці, і вина працівника в даному випадку не може бути покладена на останнього.
Аргументи апеляційної скарги з приводу того, що підприємство в повному обсязі виконало обов`язки, передбачені положеннями ст.ст.153,158 ЦПК України щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.
Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. 
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича 

О.В. Лаченкова