ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 травня 2023 року 	м.Суми	

Справа №583/4219/21 
Номер провадження 22-ц/816/9/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,

у присутності :
позивача – ОСОБА_1 та її представника – адвоката Кутового Ярослава Адольфовича, 
представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»- адвоката Огреба Михайла Анатолійовича, Шевчук Людмили Олександрівни 
представника Первинної профспілкової організації Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - голови профспілки Біленко Ігоря Івановича ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Соколової Н.О. у м. Охтирка Сумської області, повне судове рішення складено 10 лютого 2022 року,
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи Нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Первинна профспілкова організація Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», про стягнення невиплаченої частини заробітної плати та моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В:

У  жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 25 травня 1998 року перебуває в трудових відносинах з  НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», а з 22 грудня 2006 року працює на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Наказом відповідача від 20 червня 2019 року, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області  від 04 лютого 2020 року визнано незаконним та скасовано,  вона  була звільнена з вказаної посади відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. 
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 05 лютого 2020 року № 60-к/тр, її було поновлено на роботі на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтироканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 20 червня 2019 року на повний робочий час, з виплатою повної заробітної плати працівника. 
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 05 лютого 2020 року № 61-к/тр було затверджено акт простою працівника - економіста із збуту 2 категорії ОСОБА_1 з 05 лютого 2020 року, а їй встановлено безстроково початок простою з 05 лютого 2020 року та прийнято рішення зменшити розмір заробітної плати працівника до двох третин тарифної ставки працівника. Постановою Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року визнано незаконним та скасовано цей наказ та стягнуто з відповідача на її користь невиплачену частину заробітної плати.
Проте, після повного виконання рішення суду та закриття виконавчого провадження, відповідач неправомірно не доплачує їй заробітну плату у розмірі 1/3 частини від її посадового окладу 10300 грн. Так, починаючи з вересня 2020 року відповідачем було безпідставно не виплачено 1/3 частини її заробітної плати у таких розмірах: вересень 2020 року  - 936 грн 36 коп.; жовтень 2020 року – 4180 грн 46 коп.; листопад 2020 року – 2630 грн 57 коп.; грудень 2020 року - 3 433 грн 33 коп. січень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; лютий 2021 року - 3 433 грн 33коп.; березень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; квітень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; травень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; червень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; липень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; серпень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.; вересень 2021 року - 3 433 грн 33 коп.  
Також, внаслідок щомісячної невиплати їй 1/3 частини заробітної плати, було порушено звичний для неї уклад життя, що завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, вона зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.
Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з ПАТ «Укрнафта», в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» на її користь невиплачену частину заробітної плати за період з 23 вересня 2020 року по час прийняття судового рішення по даній справі, моральну шкоду у розмірі 50000 гривень та судові витрати.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Стягнуто з ПАТ «Укрнафта», в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати за період з 23 вересня 2020 року по 31 грудня 2021 року в сумі 37263 грн 56 коп. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА», в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи Нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн 00 коп. та на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3400 грн 02 коп.
В апеляційній скарзі ПАТ «УКРНАФТА», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно врахував обставини встановлені Сумський апеляційним судом під час розгляду справи №583/1202/20 у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу №61-к/тр від 05 лютого 2020 року «Про затвердження акту простою», адже ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року зупинено дію вказаної постанови апеляційного суду до закінчення касаційного перегляду в касаційному порядку. 
Наголошує на тому, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції мав надати оцінку обставинам справи, що є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням норм матеріального права. 
Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги наказ №120-к/тр від 31 травня 2018 року, яким позивачу запроваджено простій з 01 червня 2018 року, який станом на день ухвалення судового рішення не скасований і його дія не припинена. Обставини перебування позивача з 01 червня 2018 року на простої були встановлені постановою Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року. 
Звертає увагу і на те, що позивач з моменту оформлення їй 01 червня 2018 року простою не виконувала службових обов`язків економіста зі збуту, так як в організаційній структурі НГВУ «Охтирканафтогаз» з 20 травня 2018 року відсутній фінансовий відділ, а також нею не виконувалося будь-якої іншої роботи. Позивач, у свою чергу, погодилася із такими умовами, адже приходить до адміністративного корпусу товариства та перебуває у визначеному приміщенні та у визначені години, про що ставить свій підпис у журналі реєстрації працівників, робочі місяця яких перебувають у простої. Тому, на думку відповідача, заробітна плата позивачу була нарахована відповідно до положень ст. 113 КЗпП України. 
Крім того, зазначає, що позивачем не мотивовано в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю їй було заподіяно моральної шкоди, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір та якими доказами це підтверджується. Більш того, оскільки права позивача не були порушені, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. 
Відповідач не погоджується також із рішення в частині вирішення питання розподілу витрат на правничу допомогу. Так, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про надання часу на ознайомлення з поданими стороною позивача докази понесення витрат на правничу допомогу. Позивачем та її представником не було надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кутовим Я.А. та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Надані стороною позивача акти наданих послуг не може замінювати детального опису робіт. 
Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача невиплачену частину заробітної плати за період з 23 вересня 2020 року по 08 лютого 2022 року в сумі 55678 грн 32 коп., 50000 грн моральної шкоди та 13000 грн 00 коп. понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції наведено неправильний розрахунок недоплаченої відповідачем заробітної плати, у свою чергу відповідачем також не було надано власного розрахунку недоплаченої заробітної плати. На переконання позивача, беручи до увагу те, що після ухвалення судом рішення про визнання незаконним запроваджений стосовно неї простій, відповідач продовжує порушувати її права, при визначенні розміру боргу відповідача зі сплати заробітної плати, необхідно виходити із встановленого постановою Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року розміру недоплаченої середньоденної заробітної плати, що становить 160 грн 92 коп. Тобто, за період з 23 вересня 2020 року по 08 лютого 2022 року розмір недоплаченої заробітної плати становить 55678 грн 32 коп. (160 грн 92 коп. * 346 робочих дні). 
Також, на переконання позивача, судом першої інстанції при визначенні розміру спричиненої їй моральної шкоди, не було враховано тривалість правопорушення (346 робочих дні), не врахував повторності вчиненого відповідачем правопорушення, вплив цього порушення на неї. Вважає, що заявлений нею до стягнення розмір моральної шкоди – 50000 грн є обґрунтованим, відповідає принципу розумності та справедливості. 
Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно занизив розмір понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася адвокатом Кутовим Я.А. на підставі договору, на загальну суму 13000 грн.
ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта», в якому посилаючись на безпідставність доводів відповідача, просить скаргу залишити без задоволення. При цьому вказує на те, що простій не був належним чином оформленим, а підстави для його оголошення на підприємстві відсутні. З акту про простій датованого 24 травня 2018 року, на який посилається відповідач, вбачається, що необхідність запровадження простою на той час був обумовлений ненаданням первинної профспілковою організацію згоди на розірвання трудового договору з нею. 
ПАТ «Укрнафта» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказує на те, що підстави для стягнення на користь позивача невиплаченої заробітної плати відсутні, так як наказ №120-к від 31 травня 2018 року, на підставі якого позивач перебуває на простої є чинним. З огляду на те, що заборгованість по заробітній платі відсутня, просить доводи апеляційної скарги позивача залишити без задоволення. 
У відповіді на відзив ПАТ «Укрнафта» на апеляційну скаргу, позивач просить критично оцінити викладені відповідачем доводи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Кутового Я.А., які підтримали доводи апеляційної скарги позивача та заперечили проти задоволення апеляційної скарги відповідача, представників відповідача, які підтримали доводи апеляційної скарги ПАТ «Укрнафта» та заперечили проти апеляційної скарги позивача, думку представника третьої особи – голови профспілки Біленка І.І., який погодився з доводами апеляційної скарги позивача та заперечив проти апеляційної скарги відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працює в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 25 травня 1998 року, а з 22 грудня 2006 року вона переведена на посаду економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта».
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 15 лютого 2018 року за № 98АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу», в тому числі ліквідовано фінансовий відділ та виведено із штату посади економіста із збуту 2 категорії, економіста з фінансової роботи (т. 1 а. с. 49).
24 травня 2018 року НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» складено акт про простій працівників, в якому йдеться про те, що з ліквідацією фінансового відділу відповідно до наказу від 15 лютого 2018 року № 98АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу» на робочому місці економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу відсутні обсяги робіт. У зв`язку з ненаданням первинною профспілковою організацією НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» згоди на розірвання трудового договору з економістом зі збуту 2 категорії фінансового відділу ОСОБА_1 було запропоновано встановити для неї початок простою робочого місця працівника, починаючи з 01 червня 2018 року (т. 1, а.с. 51).
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 31 травня 2018 року за № 120-/тр затверджено вказаний акт про простій працівників від 24 травня 2018 року. При цьому, працівникам, у тому числі ОСОБА_1 наказувалось знаходитись в актовому залі будівлі апарату управління НГВУ «Охтирканафтогаз» з понеділка по четвер з 08 години 00 хв. до 17 години 00 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 години 00 хв. до 12 години 48 хв.) та в п`ятницю з 08 години 00 хв. до 16 години 00 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 години 00 хв. до 12 години 48 хв.) (т.1, а.с. 52).
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 03 грудня 2018 року за № 162-к/тр внесено зміни, зокрема до п. 3 вищевказаного наказу та наказувалося працівникам, робочі місця яких перебувають у простої, знаходитися у кабінеті № 30 адміністративного корпусу структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта», за адресою вул. Київська 164 а в м. Охтирка, з понеділка по четвер з 08 години 00 хв. до 17 години 00 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 години 00 хв. до 12 години 45 хв.) та в п`ятницю з 08 години 00 хв. до 15 год. 45 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 години 00 хв. до 12 години 45 хв.). 
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 20 червня 2019 року ОСОБА_1 була звільнена з посади економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 . Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. № 425-к/мр від 20 червня 2019 року «Про припинення трудового договору (контракту)» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу. Поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 20 червня 2019 року (т. 1, а.с. 8-16).
Постановою Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року в даній справі в частині визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 10 квітня 2019 року за №18 «Про зміну істотних умов праці» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 змінено в частині мотивів задоволення вказаної позовної вимоги. В іншій оскаржуваній частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року в даній справі залишено без змін (т. 1, а. с. 17-22).
Згідно з наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 05 лютого 2020 року № 60-к/тр «Про поновлення на роботі» позивачку поновлено на роботі на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтироканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 20 червня 2019 року (т. 1, а. с. 53).
В зв`язку з реформуванням та оптимізацією нафтогазовидобувного управління, а саме з ліквідацією фінансового відділу відповідно до наказу від 15 лютого 2018 року № 98 АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу», на робочому місці економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу відсутні обсяги робіт, тому начальником служби охорони праці та пожежної безпеки ОСОБА_3 , в.о. керівника групи кадрових сервісів Охтирського регіону Стецькович В.Б., старшим юрисконсультом ОСОБА_4 запропоновано встановити початок простою робочого місця працівника ОСОБА_1 з 05 лютого 2020 року, про що складено акт про простій працівника від 05 лютого 2020 року (т. 1, а. с. 54).
Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 05 лютого 2020 року № 61-к/тр «Про затвердження акту простою» затверджено акт про простій працівника від 05 лютого 2020 року; встановлено початок простою (продовжено тривалість простою) працівнику – економісту із збуту 2 категорії ОСОБА_1 з 05 лютого 2020 року (т. 1, а. с. 55).
Вказаним наказом економісту із збуту 2 категорії ОСОБА_1 , робоче місце якої перебуває в простої наказано: знаходитися в кабінеті № 30 адміністративного корпусу структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта» (м. Охтирка, вул. Київська, 164 а) з понеділка по четвер з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 год. 00 хв. до 12 год. 45 хв.), в п`ятницю з 8 год. 00 хв. до 15 год. 45 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 год. 00 хв. до 12. год. 45 хв.), а напередодні святкових та неробочих днів у порядку визначеному законодавством. Підрозділу бухгалтерії оплатити працівнику ОСОБА_1 час простою згідно з чинним законодавством у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
Постановою Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2020 року скасовано, визнано незаконним та скасовано наказ №61-к/тр від 05 лютого 2020 року в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. «Про затвердження акту простою» відносно ОСОБА_1 », стягнуто НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати у розмірі 25907 грн 70 коп., з подальшим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів (т. 1, а.с. 23-27).
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року зупинено дію постанови Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року в частині визнання незаконним та скасування наказу №61-к/тр від 05 лютого 2020 року в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. «Про затвердження акту простою» відносно ОСОБА_1 » до закінчення її перегляду в касаційному порядку (т.1, а.с. 65-69). 
Постановою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року касаційну скаргу ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтовидобувного управління «Охтирканафтогаз» залишено без задоволення, постанову Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року залишено без змін (т.1, а.с. 138-144). Приймаючи цю постанову, Верховний Суд вказував на те, що надавши оцінку наказів відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що виконання функцій та службовий обов`язків позивача було покладено на інших працівників, товариство, керуючись, у тому числі, принципами здійснення підприємницької діяльності проведено скорочення чисельності штату працівників, які підлягали звільненню у передбаченому законом порядку, і зупинення робіт у товаристві не мало місця, тому дійшов правильного висновку про відсутність передбачених статтею 34 КЗпП України підстав для оголошення простою. 
Згідно довідок НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», посадовий оклад ОСОБА_1 становить 10300 грн 00 коп., за період з 23 вересня 2020 року по грудень 2020 року включно позивачу нарахована заробітна плата на загальну суму 74527 грн 12 коп. (т. 1, а.с. 56, 165). 
Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставність складання стосовно позивачки акту про простій від 02 лютого 2020 року встановлено постановою Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року. Заробітна плата позивачу, з 23 вересня 2020 року відповідачем виплачується з врахуванням простою у розмірі 2/3 тарифної ставки. 
При визначенні розміру невиплаченої частини заробітної плати позивача, яка виникла за період з 23 вересня 2020 року, суд першої інстанції не вбачав підстав для врахування наданого позивачем розрахунку заборгованості, так як сума боргу була обрахована виходячи з розміру 1/3 частини тарифної ставки, а відповідно до табелю обліку робочого часу, відповідач у спірний період перебувала у відпустці, на лікарняному та була відсутня на робочому місці з невідомих причин. 
При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушення її трудових прав, характеру та способу заподіяння моральних страждань, врахувавши також ту обставину, що у спірний період, позивач трудової діяльності не здійснювала, а тому дійшов до висновку, що є підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 1000 грн 00 коп. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
За змістом ч. 3 ст. 84 КЗпП України, у разі простою підприємства (установи, організації) з незалежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або  з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81, ч. 4 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Постановою Сумського апеляційного суду від 05 січня 2021 року, яка постановою Верховного Суду від 22 лютого 2021 року залишена без змін, у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтовидобувного управління «Охтирканафтогаз» про визнання незаконним та скасування наказу було встановлено, що відповідачем порушено процедуру щодо оголошення позивачу простою, так як були відсутні передбачені ст. 34 КЗпП України умови для оголошення простою.
Посилання відповідача у доводах апеляційної скарги на встановлення позивачу простою з 02 червня 2018 року, наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 31 травня 2018 року за №120-/тр, який не було оскаржено, колегія суддів вважає безпідставним, адже спір виник з приводу не донарахування позивачу заробітної плати за період, що виник після встановлення їй простою саме за скасованим наказом відповідача №61-к/тр від 05 лютого 2020 року. 
Усупереч доводам апеляційної скарги позивача, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги наданий ОСОБА_1 розрахунок недоплаченої заробітної плати, та як при її обрахування позивач виходила з 1/3 частина тарифної ставки кожного місяця, що становить 3433 грн 33 коп. Проте, як вбачається з табелю обліку робочого часу (т.2, а.с.122) позивач за спірний період перебувала на лікарняному, у відпустці, була відсутня на роботі з невідомих причин, у зв`язку з чим, заробітна плата щомісяця не була однакова.
З огляду на встановлені порушення трудових прав позивача, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України для стягнення з відповідача моральної шкоди. 
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступень та характер перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням її трудових прав, характер та спосіб заподіяння моральної шкоди, а також ту обставину, що у спірний період, позивач трудової діяльності не здійснювала. 
Колегія суддів погоджується також і з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу понесених позивачем судових витрат. 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункти 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141 - 142 ЦПК України.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з правилами пунктів 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Встановлено, що ОСОБА_1 професійна правнича допомога в суді першої інстанції була надана адвокатом Кутовим Я.А., відповідно до укладеного між ними договору від 07 жовтня 2021 року. Сторони договору погодили, що вартість наданих адвокатом послуг становить 1000 грн 00 коп. за годину його роботи (т. 1, а.с. 136-138). Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 13000 грн 00 коп., що підтверджується наданими квитанціями та актами наданих послуг (виконаних робіт) (т.1, а.с. 172-184).
Усупереч доводам апеляційної скарги відповідача, надані стороною позивача акти наданих послуг (виконаних робіт), є належними доказами обсягу виконаних адвокатом Кутовим Я.А. робіт за укладеним договором про надання професійної правничої допомоги. 
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції виходив з того, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Врахувавши принципи співмірності та розумності судових втрат, критерії розумності розміру адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, наявність відповідного клопотання відповідача, суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами до 10066 грн 68 коп. та пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 3400 грн 02 коп., понесених нею витрат. 
За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, виходячи із оскарженої частини рішення суду, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   С. С. Ткачук