ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 р. 	Справа № 480/4228/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військовослужбовців розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2022, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 17.10.22  по справі № 480/4228/22
за позовом      ОСОБА_1 ,      ОСОБА_2 ,      ОСОБА_3 ,      ОСОБА_4 ,      ОСОБА_5 ,      ОСОБА_6 ,      ОСОБА_7 ,      ОСОБА_8 ,      ОСОБА_9 ,      ОСОБА_10 ,      ОСОБА_11 ,      ОСОБА_12 ,      ОСОБА_13 ,      ОСОБА_14 ,      ОСОБА_15 ,      ОСОБА_16 ,      ОСОБА_17 ,      ОСОБА_18 ,      ОСОБА_19 ,      ОСОБА_20 ,      ОСОБА_21 ,      ОСОБА_22 ,      ОСОБА_23 ,      ОСОБА_24 ,      ОСОБА_25 ,      ОСОБА_26 ,      ОСОБА_27 ,      ОСОБА_28 ,      ОСОБА_29 ,      ОСОБА_30 ,      ОСОБА_31 ,      ОСОБА_32 ,      ОСОБА_33 ,      ОСОБА_34 ,      ОСОБА_35 ,      ОСОБА_36 ,      ОСОБА_37 ,      ОСОБА_38 ,      ОСОБА_39 ,      ОСОБА_40 ,      ОСОБА_41 ,      ОСОБА_42 ,      ОСОБА_43 ,      ОСОБА_44 ,      ОСОБА_45 ,      ОСОБА_46 ,      ОСОБА_47 ,      ОСОБА_48 ,      ОСОБА_49 ,      ОСОБА_55 ,      ОСОБА_51 ,      ОСОБА_52 ,      ОСОБА_53 ,      ОСОБА_54  
до      Військової частини НОМЕР_1      
треті особи:      Міністерство оборони України ,     Генеральний штаб Збройних Сил України 
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 (далі також – позивачі) звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також – відповідач), треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, в якому просили:
- визнати протиправними та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_81 (по особовому складу) № 67-РС від 25.05.2022.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року адміністративний позов залишено без задоволення. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачі оскаржили його в апеляційному порядку, оскільки вважають, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.
В апеляційній скарзі позивачі викладають обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ними в позовній заяві. Зазначають, що суд першої інстанції не врахував того, що в оскаржуваному наказі не конкретизовано, на підставі якого підпункту пункту 83 Положення № 1153 прийнято такий наказ. Просять урахувати, що на дату прийняття оскаржуваного наказу жодного службового розслідування щодо позивачів проведено не було, до останніх жодного дисциплінарного стягнення застосовано не було. Вважають помилковим посилання суду першої інстанції на п. 257 Положення № 1153, зазначений в оскаржуваному наказі, як підставу відмови у задоволенні позовних вимог. Вказують, що військовослужбовці з метою захисту своїх прав та інтересів неодноразово зверталися до правоохоронних органів із заявами про вчинення щодо них протиправних дій командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_82 , за результатами розгляду яких розпочато кримінальні провадження.
За результатами апеляційного розгляду позивачі просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог військовослужбовців, оскільки підставами для визнання наказів протиправними є недостовірні відомості чи застосування невластивих заходів впливу, які не належать до компетенції командира, що не було доведено позивачами. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу Генеральний штаб Збройних сил України погодився з доводами відповідача про необґрунтованість позовних вимог військовослужбовців, які судом першої інстанції залишені без задоволення. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Міністерство оборони України правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.
У додаткових поясненнях, поданих до суду апеляційної інстанції, позивачі звертають увагу на хибність тверджень відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просять не враховувати наведені доводи під час апеляційного розгляду справи з огляду на пропуск строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачі є військовослужбовцями та проходили службу у розвідувальній роті Військової частини НОМЕР_1 , яка з 05.05.2022 по 25.05.2022 дислокувалась в АДРЕСА_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 67-РС від 25.05.2022 особовий склад розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаних посад та призначено на посади резерву 11 запасної роти (а.с. 231 – 235).
Вважаючи наказ протиправним, позивачі звернулися за захистом своїх прав до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 за № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також - Закон № 2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).
Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 14 Закону № 2232 виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 6 Закону № 2232 визначено, що військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.
Згідно з ч. 7 ст. 6 Закону № 2232 порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону № 2232 військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі також - Положення, в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).
Згідно з абз. 1, 2 п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України (абз. 4 п. 12).
Відповідно до п.п. 81, 81-1 Положення призначення на посади здійснюється: 1) військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) – Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі – номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України. Призначення військовослужбовців військової служби за контрактом на посади здійснюється шляхом просування та переміщення по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри кожного військовослужбовця.
Пунктом 82 Положення встановлено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;
9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.
Відповідно до п. 83 Положення військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Згідно з абз. 2 п. 256 Положення залежно від правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях, призначення військовослужбовців на посади та переміщення по службі проводяться наказами по особовому складу посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади у мирний або у воєнний час згідно з номенклатурою посад.
Пунктом 257 положення визначено, що атестування військовослужбовців в особливий період проводиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України. У разі подання документів щодо подальшого службового використання, нагородження чи присвоєння чергових військових звань військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, на них складаються службові характеристики в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 за № 333 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яка визначає організацію і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах (далі – Інструкція).
Відповідно до п. 11.1. Інструкції накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.
За приписами п. 11.2 Інструкції наказами по особовому складу оформлюються, зокрема, такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу: призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності, військового звання за штатом), переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.
Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Водночас за визначенням ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
За приписами ст. 2 цього Закону правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 за № 2102-ІХ, з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.
Указом Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” від 14.03.2022 за № 133/2022, затвердженого Законом України № 7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжений до 25.04.2022.
Указом Президента України від 18.04.2022 за № 259/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України № 2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022.
Указом Президента України від 17.05.2022 за № 341/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України № 2263-IX від 22.05.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.
Як убачається з матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач керувався п. 82 та п. 257 Положення.
Проте в оскаржуваному наказі не конкретизовано, на підставі якого саме підпункту п.82 Положення прийнято такий наказ.
У відзиві на позов відповідач посилається на абз. 4 та абз. 7 п.п. 3 п. 82 Положення, а саме, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: на нижчі посади: з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Однак під час розгляду справи відповідачем не надано суду будь-яких доказів проведення атестування позивачів, як і не надано доказів притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання відповідача в оскаржуваному наказі на абз. 4 та абз. 7 п.п. 3 п. 82 Положення як підставу його прийняття.
Разом з тим зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що ним фактично здійснено переміщення військовослужбовців із раніше займаних ними посад на нижчі посади в межах однієї військової частини.
Так, законодавчо визначені підстави для переведення військовослужбовця на нижчу посаду, передбачені п. 82 Положення № 1153/2008. Пункт 257 Положення № 1153/200, в свою чергу, передбачає можливість такого переведення без ініціативи військовослужбовця, тобто фактично визначає процедуру такого переведення, а тому не зазначення вказаного пункту Положення № 1153/2008, на переконання колегії судів, не свідчить про необхідність обов`язкового посилання на нього у спірному наказі.
При цьому Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 67-РС від 25.05.2022 виданий щонайменше відносно 54 осіб, тому посилання в наказі на ст. 82 Положення, яка встановлює загальні підстави для призначення на посади військовослужбовців, не свідчить про протиправність вказаного наказу.
Колегія суддів звертає увагу, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа № 813/1790/18.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що враховуючи наявність у суб`єкта владних повноважень нормативно встановлених повноважень в умовах особливого періоду та воєнного стану перевести військовослужбовця на нижчу посаду без його згоди, позивачами не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем спірного питання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання сторін на обставини, що викладені в акті службового розслідування, яке проведено на виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 25.05.2022 3431, оскільки зазначений акт службового розслідування складений 24.06.2022 та не міг бути підставою для прийняття оскаржуваного наказу (а.с. 201 – 208).
Отже висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є обґрунтованим і законним.
Доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень до апеляційної скарги із зазначених вище підстав не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду позивачів із правовою оцінкою обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
Аргументи позивачів про те, що військовослужбовці з метою захисту своїх прав та інтересів неодноразово зверталися до правоохоронних органів із заявами про вчинення щодо них протиправних дій командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_82 , за результатами розгляду яких розпочато кримінальні провадження, не мають юридичного значення для правильності вирішення цього спору, не спростовують висновків, зроблених судом першої інстанції, тому не беруться колегією суддів до уваги.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військовослужбовців розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 480/4228/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк