П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/17017/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Окис Т.О. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
11 квітня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
05 серпня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно господарського штрафу №309657 від 25 січня 2022 року.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що застосування штрафу є безпідставним, оскільки на момент проведення перевірки у водія були наявні всі передбачені Законом України "Про автомобільний транспорт" документи.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти задоволення апеляційної скарги, відзначивши про необґрунтованість останньої.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25 листопада 2021 року на підставі направлення на проведення рейдової перевірки від 19 листопада 2021 року на 137 км автодороги Городище Рівне Старокостянтинів о 09 годині 20 хвилин проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGX 18440, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 ..
Під час проведення перевірки встановлено факт порушення пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, а саме під час перевезення вантажу транспортним засобом, обладнаним цифровим тахографом, перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа, чим порушив вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
За результатами перевірки 25 листопада 2021 року посадовими особами контролюючого органу складено акт №303701 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Згідно наданих водієм пояснень, він не знав про необхідність наявності такого документа.
31 грудня 2021 року на адресу позивача направлено лист з інформацією про дату та час розгляду справи, який повернувся відправнику з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 25 січня 2022 року виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області прийнято постанову, якою за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у момент проведення перевірки водій транспортного засобу марки MAN TGX 18440, реєстраційний номер НОМЕР_1 не надав працівникам контролюючого органу протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, чим порушив вимоги ст. 48 Закону №2344-ІІІ та Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, а відтак оскаржувана постанова винесена правомірно. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Процедура здійснення державного контролю, зокрема, за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою КМ України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до п. 4, 14,15 Порядку № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом .
Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України від 05.04.2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт", з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).
В розумінні ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно з ст. 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону № 2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
У відповідності до п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 р. № 340 (далі Положення № 340),зокрема, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Згідно з п. 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
За приписами Положення № 340 тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
Відповідно до п.7.1 Положення № 340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Міністерством транспорту та зв`язку України наказом № 385 від 24.06.2010 року затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385), дія якої поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до п. 3.1 розділу ІІІ Інструкції № 385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
Згідно з п.3.5, 3.6 розділу ІІІ Інструкції № 385, перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній п.3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Відповідно до пункту 2.5, 2.7 Інструкції № 385, повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт
Відповідно до вимог абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №344-III за перевезення, зокрема, вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39, 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Застосувавши згідно приписів п.5 ст.242 КАС України правові висновки Верховного Суду по справі № 820/4624/17 від 11.02.2020 року, здійснивши аналіз наявних доказів у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посадовими особами Державної служби України з питань безпеки на транспорті дотримані положення Порядку №1567, за результатами перевірки складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом , за участю водія ОСОБА_2 , який містить зміст виявлених порушень, підписи водія та посадових осіб.
Доводи ж апеляційної скарги позивача про те, що він не є власником транспортного засобу марки MAN TGX 18440, реєстраційний номер НОМЕР_1 і водій ОСОБА_2 не перебуває з позивачем ні у трудових, ні у цивільно-правових відносинах колегія суддів відкидає за безпідставністю, оскільки позивачем визнається та обставина, що ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу відповідно до ТТН від 245.11.2021 №37. 
Як вірно було встановлено відповідачем в ході перевірки, перевезення вантажу згідно наданої водієм ОСОБА_2 ТТН від 245.11.2021 №37, здійснювалося фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 10). 
Положеннями ст. 1 Закону № 2344-III визначено, зокрема, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. 
Відтак, в розумінні Закону № 2344-III  фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є автомобільним перевізником і на нього за порушення законодавства про автомобільний транспорт може накладатися адміністративно-господарський  штраф. 
Колегія суддів приймає до уваги і ту обставину, що доводи апеляційної скарги позивача жодним чином не спростовують тієї обставини, що у момент проведення перевірки водій транспортного засобу марки MAN TGX 18440, реєстраційний номер НОМЕР_1 не надав працівникам контролюючого органу протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу і не надає жодного доказу на підтвердження того, що вказаний протокол був наявний у позивача. 
Посилання ж апелянта на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення застосовано норми матеріального права, які не існують, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки технічна описка в даті прийняття Інструкції № 385 не вказує на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні даного спору. 
Здійснивши аналіз чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів, повинні бути обладнані діючим та повіреним у встановленому порядку тахографом; за відсутності документів, зокрема, протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Стосовно ж доводів апелянта про те, що відповідач не здійснив належне повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, колегія суддів зважає на таке.
Пунктом 25 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Відповідно до пунктів 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом-повідомленням №109141/21.224-21 від 28.12.2021 запросив позивача до приміщення Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який мав відбутися 25 січня 2022 року з 10:00 год по 12:00 год.
Факт надіслання ФОП ОСОБА_1 вказаного повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт рекомендованим листом з повідомленням про вручення підтверджується копією витягу з реєстру згрупованих поштових відправлень (а.с. 59-62).
Однак, конверт з вказаним повідомленням повернувся до відповідача з причини "за закінченням терміну зберігання". Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач дотримався вимог Порядку №1567 в частині належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи. 
В силу викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції, що відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно господарського штрафу №309657 від 25 січня 2022 року є обґрунтованим. 
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави відповідно до приписів ст.139 КАС України для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.