ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13096/22
Провадження № 22-ц/4820/1088/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Чебан О.М.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року (суддя Козак О.В.) за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, пені, 3% річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 20 грудня 2021 року близько 12 год. 34 хв. на 244 км. + 763 м. автодороги М-30 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине», неподалік с. Климківці Хмельницького району Хмельницької області, водій автомобіля «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 рухаючись в напрямку від м.Тернополя до м.Хмельницького, на заокругленні дороги ліворуч, відносно напрямку його руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 із передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Ушкодження у вигляді множинних двобічних переломів ребер, перелому грудини, розриву правого передсердя, правої частки печінки, саден та крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими тілесними ушкодженнями та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті.
Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу - «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу Зелена карта; SK/012/70772956 в «Union Poistovna a.s.» республіка Словакія.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 , що є спільною сумісною власністю позивачки, зазнав значних механічних пошкоджень і останній заподіяна майнова шкода в зв`язку з знищенням автомобіля.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12021240000000627 від 04.06.2022 року за №3/4/22-26, автомобіль «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 є фізично знищеним.
Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 148 677,71 грн., вартість залишків (ринкова вартість) автомобіля пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 20.12.2021 року складає 24639,51 грн.
Враховуючи вищевикладене сума майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці за рахунок регламентної виплати складає 124 038, 20 грн. (148 677, 71 - 24639, 51).
Право на отримання регламентної виплати в зв`язку з втратою годувальника має дружина потерпілого ОСОБА_2 та малолітні діти потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
На думку позивача, відповідач зобов`язаний здійснити позивачці в тому числі на користь малолітніх дітей регламентну виплату в зв`язку з втратою ними годувальника у розмірі 234 000 грн., що відповідає 36 мінімальним заробітним платам встановлених законом на день настання страхового випадку.
Право на отримання регламентної виплати на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого мають дружина потерпілого ОСОБА_2 , малолітні діти потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , у розмірі 3/5 регламентної виплати, що складає 46 800 грн.
Також, на поховання потерпілого позивачкою було витрачено 18 335 грн.
Заява на виплату страхового відшкодування була подана відповідачу 06.01.2022 року. Строк сплати сплив 06.04.2022 року.
Розмір пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 07.04.2022 року по 21.06.2022 року складає: 7102,46 грн. (за невиплату страхового відшкодування майнової шкоди) та 17128,55 грн. (за невиплату страхового відшкодування шкоди пов`язаної із смертю потерпілого, моральної шкоди та витрат на поховання).
Також, за період з 07.04.2022 року по 21.06.2022 року (день подання позовної заяви) у зв`язку з невиплатою страхового відшкодування майнової шкоди розмір трьох процентів річних складає 774,81 грн., а розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 7293,45 грн.; у зв`язку з невиплатою страхового відшкодування шкоди пов`язаної із смертю потерпілого, моральної шкоди та витрат на поховання, розмір трьох процентів річних складає 1868,57 грн., а розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 17589,14 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10 серпня 2022 року об`єднано в одне провадження: цивільну справу №686/13107/22 за позовом ОСОБА_2 до МТСБУ про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП; цивільну справу №686/13096/22 за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, а саме стягнення моральної шкоди, шкоди у зв`язку із втратою годувальника, витрат на поховання, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Із урахуванням викладеного позивач просила суд стягнути з МТСБУ на її користь: 124038,20 грн. майнової шкоди; 234 000 грн. шкоди завданої втратою годувальника: 46800 грн. моральної шкоди та 18335 грн. витрат пов`язаних з похованням потерпілого; пеню, в зв`язку з простроченням регламентної виплати, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, три проценти річних та інфляційні втрати за період з 07.04.2022 року по день постановлення судового рішення; судові витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 березня 2023 року позов задоволено частково: стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 234000 грн. шкоди завданої втратою годувальника, 46800 грн. моральної шкоди, 18335 грн. витрат на поховання потерпілого, 124038,20 грн. майнової шкоди, 20701,87 грн. витрат на правничу допомогу, а разом 443875,07 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 4231,63 грн. судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що відмова МТСБ України у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах двох малолітніх дітей, на отримання страхового відшкодування, з огляду на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, а тому вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив із того, що на час звернення позивачки до суду з позовом у кримінальному провадженні, відкритому за фактом вказаної ДТП, тривало досудове розслідування та остаточне рішення з виплати страхового відшкодування не було ухвалено, тобто між сторонами у справі не виникло боргових зобов`язань та, як наслідок, прострочення його виконання.
В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначено, що посилання позивача на лист старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області від 10.06.2022 року, не є підтвердженням настання цивільно-правової відповідальності, оскільки рішення про вину в ДТП і про факт настання цивільно-правової відповідальності приймає суд після розгляду справи. Інших фактів на підтвердження вини ОСОБА_5 в ДТП що мала місце 20.12.021 року позивач не надав, тому вважає, що стягнення з МТСБУ коштів в судовому порядку без прийняття рішення у справі щодо винності ОСОБА_5 в ДТП є передчасним. На даний час досудове розслідування за фактом ДТП не закінчено. МТСБУ не заперечує, що ознаки страхового випадку в цьому випадку є, але на даний момент немає всіх належних документів, які б підтверджували що випадок є страховим, а звернення позивача із даним позовом до МТСБУ є передчасним. Щодо виплат по втраті годувальника, то апелянт зазначає, що виплата таких коштів здійснюється відповідно до ст.1202 ЦК України, щомісячними платежами. Відшкодування такої шкоди може бути виплачено у вигляді одноразової виплати, проте для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Щодо розміру збитку, завданого в результаті пошкодження транспортного засобу, то апелянт наголошує, що розмір регламентної виплати має розраховуватись представниками МТСБУ. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
В судове засідання представник МТСБ України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Представник позивачки адвокат Гнідко С.І. в судовому засідання заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно з частино 2 статті 372 ЦПК. України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи,
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року близько 12 год. 30 хв. на 244 км. + 763 м. автодороги М-30 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине», неподалік с. Климківці Хмельницького району Хмельницької області, водій автомобіля «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 рухаючись в напрямку від м. Тернопіль до м. Хмельницького, на заокруглені дороги ліворуч, відносно напрямку його руху, виїхав на зустрічну смугу руху де здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля «Ford Mondeo» із передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку руху, після чого відбувся розворот автомобіля «Opel Vivaro», та з його передньою правою боковою частиною зіткнувся автомобіль «Toyota Rav» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався позаду автомобіля «Opel Vivaro», у попутному напрямку, внаслідок вказаної ДТП пасажирка автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_10 та водій автомобіля «Opel Vivaro» ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці пригоди, водій автомобіля «Ford Mondeo» ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження з якими госпіталізований до КНП ХОР «Хмельницька обласна лікарня». 
За фактом ДТП внесені відомості до ЄРДР за №12021240000000627 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК.України.
Згідно висновку експерта №871 від 07.02.2022 року смерть ОСОБА_6 настала за 24-48 годин до судово-медичного дослідження внаслідок закритої тупої поєднаної травми грудної клітки та живота у вигляді множинних двобічних переломів ребер, перелому груднини, розриву правого передсердя, правої частки печінки, саден та крововиливу в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки, яка призвела до гемотампонади порожнини перикарду (заповнення навколосерцевої сумки кров`ю та стиснення нею серця). За ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими тілесними ушкодженнями, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Усі тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_6 , виникли безпосередньо перед настанням смерті та могли утворитись внаслідок співударів його тіла з частинами салону автомобіля в час та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 20.12.2021 р. близько 12 год. 30 хв. внаслідок зіткнення автомобіля «Opel Vivaro», в якому останній міг перебувати на місці водія, з автомобілями «Ford Mondeo» та «Toyota Rav 4». При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_6 етилового спирту не виявлено.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/4010-ІТ від 02.05.2022 року:
1. При заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Ford Mondeо повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка «маневрування (маневр)»), 12.1, розділу 34. Дорожня розмітка, 1 Горизонтальна розмітка, 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України.
2. При заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Opel Vivaro повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 г) Правил дорожнього руху України.
3.При заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Toyota Rav 4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 г) Правил дорожнього руху України.
4.При заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля Opel Vivaro з моменту виникнення небезпеки для руху (момент заносу автомобілю Ford Mondeо на його смугу руху), не мав технічної можливості уникнути зустрічного зіткнення, навіть при умові своєчасного застосування заходів до екстреного гальмування.
Під час руху зустрічного автомобіля Ford Mondeo в незагальмованому стані (в стані заносу), зіткнення не виключалось і при своєчасному гальмуванні водієм автомобіля Opel Vivaro, так як ні зниження швидкості, ні зупинка останнього не виключала можливості зіткнення.
5.При заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля Toyota Rav 4, з моменту виникнення небезпеки для руху (момент зіткнення між транспортними засобами Ford Mondeo та Opel Vivaro), не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем Opel Vivaro і тим самим уникнути зіткнення з останнім.
6.При заданому слідством комплексі вихідних даних, в цій дорожній обстановці, водій автомобіля Ford Mondeo мав технічну можливість запобігти настанню події даної дорожньо-транспортної пригоди та зіткненню з автомобілем Opel Vivaro шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України (більш докладно див п. 6 дослідницької частини висновку експерта).
7.При встановлених слідством обставинах дорожньо-транспортної пригоди та заданому комплексі вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля Ford Mondeo вимогам п. 12.1 Правил дорожнього Правил дорожнього руху України, під час керування транспортним засобом на заокругленій ділянці дороги, що привели до втрати поперечної стійкості транспортного засобу та виїзду у стані заносу на зустрічну смугу руху на такій відстані до автомобілів Opel Vivaro та Toyota Rav 4, водії яких, з моменту виникнення небезпеки для його руху, були позбавлені технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно листа старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області від 10.06.2022 року, потерпілій ОСОБА_2 в кримінальному провадженні №12021240000000627 повідомлено, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів, якими обґрунтовано встановлено, що до виникнення даної ДТП та її наслідків призвели одноосібні дії водія автомобіля «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 .
Відповідно до рапорту о/у УКР ГУНП в Хмельницькій області від 15.06.2022 року підчас спільного виконання даного доручення працівниками УКР було встановлено що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , згідно обліку Державної прикордонної служби України станом на 07.06.2022 року, факту перетину кордону не зареєстровано. Оперативним шляхом було встановлено, що ОСОБА_5 станом на 30.05.2022 р. користувався абонентським номером НОМЕР_4 . Також підчас виконання доручення стало відомо, що на території м.Каховка Херсонської області, у зв`язку з військовими діями відсутній зв`язок з операторами українського зв`язку так як дана територія є тимчасово окупована. На даний час місцезнаходження ОСОБА_5 органами досудового слідства не встановлено.
Відповідно до видаткової накладної №4310 від 21.12.2021 року ФОП ОСОБА_11 та квитанції №3923/7 від 21.12.2021 року ОСОБА_2 було витрачено на поховання ОСОБА_6 18335 грн.
Автомобіль «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 14.08.2019 року було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12021240000000627 від 04.06.2022 року за №3/4/22-26, автомобіль «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 є фізично знищеним.
Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 148677,71 грн., вартість залишків (ринкова вартість) автомобіля пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 20.12.2021 року складає 24639,51 грн.
Померлий ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому 05.07.2013 року шлюбі з ОСОБА_12 , від якого вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 серія НОМЕР_5 , його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно довідки Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №4 від 05.01.2022 року, ОСОБА_2 разом з дітьми зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_6 працював в ТОВ «Оздоровчо-спортивний комплекс «Сонячний Прованс» з 01.05.2011 року по 20.12.2021 року на посаді директора, його середньомісячний заробіток становив починаючи з липня 2021р. по листопад 2021р. - 6180 грн.
ОСОБА_2 з 01.01.2019 року по 31.01.2022 року Управлінням соціального захисту населення Хмельницької РДА призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_8 , розмір якої станом на грудень 2021 року становив 6000 грн. Окрім наведеного, ОСОБА_2 станом на грудень 2021 року отримувала дохід, як ФОП розмір якого становив 6000 грн., а на даний час отримує пенсію по втраті годувальника, яка становить 4963,05грн.
Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу - «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу Зелена карта: SK/012/70772956 в «Union Poistovna a.s.» Словацька Республіка.
06 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до МТСБУ про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталась 20.12.2021 року.
МТСБУ листом від 10.05.2022 року повідомило ОСОБА_2 , що згідно абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку на прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати припиняється до дати, коли МТСБУ стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП чоловіка позивачки та батька їх двох малолітніх дітей, матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням майна та витрат на поховання, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно п.п. «в» п.41.2 статті 41 Закону 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон №1961-ІУ), МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена карта», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципам взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена Карта».
Статтею 3 Закон №1961-ІУ) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.
Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).
Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно статі 30 даного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди.
Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Зважаючи на зазначене закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з МТСБУ шкоди у зв`язку з втратою годувальника, моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП чоловіка позивачки та батька їх двох малолітніх дітей, матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням майна та витрат на поховання, в порядку страхового відшкодування, за відсутності судового рішення у кримінальному провадженні по факту ДТП є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що шкода по втраті годувальника має відшкодовуватися позивачці відповідно до ст.1202 ЦК України, щомісячними платежами, то такі доводи підлягають відхиленню.
Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК.України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК.України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Посилання в даній статті на статтю 1202 ЦК.України не міститься. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити. 
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 червня 2023 року.

Судді                                                                           Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк