справа № 761/33101/21                                    головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/3817/2023              суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
12 травня 2023 року                                                                                        м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Мережко М.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
          У вересні 2021 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом та просилостягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 782 грн. 43 коп.; послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 498 грн. 32 коп.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 992 грн. 72 коп., послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 916 грн. 86 коп.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням Виконавчого органу КМР (КМДА) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким останній набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а, отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість.  
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 рокупозовКП «Київтеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 992 грн. 72 коп.; послуги з постачання гарячої води у розмірі 6 916 грн. 86 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.  
В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 782 грн. 43 коп., заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 498 грн. 32 коп. та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 782 грн. 43 коп., заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 498 грн. 32 коп. та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що за договором цесії №602-18 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором. Відповідно до додатку №1 та додатку №2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 13 782 грн. 43 коп. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 498 грн. 32 коп. Позивач також зазначає, що до позовної заяви на підтвердження заборгованості за надані до 01 травня 2018 року послуги, ним було подано розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, позивач вказує, що просив суд розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Натомість, у порушення вимог, передбачених ст. 279 ЦПК України суд першої інстанції позбавив можливості позивача на захист передбачених законодавством прав, а саме надання додаткових пояснень, клопотань, доказів, що призвело до не повного та всебічного встановлення обставин справи. Також, всупереч ст. 12 ЦПК України відносно сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними своїми правами суд першої інстанції не виніс ухвали про усунення недоліків позивачем шляхом надання саме детального розрахунку заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , чим грубо порушив права КП «Київтеплоенерго», як надавача послуг за вказаною адресою. Таким чином, позивач був позбавлений права надати саме детальний розрахунок заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року. Крім цього, відповідач жодних заперечень чи/або відзив на позовну заяву щодо саме не користування/неотримання/ненадання послуг до 01 травня 2018 року з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не надсилав. Натомість, всупереч вимогам ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та вимогам ст. 509, 525, 526 ЦПК України, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, що утворилася до 01 травня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с.52).
Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі  17 280 грн. 75 коп. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13 782 грн. 43 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі  3 498 грн. 32 коп.) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).
Ухвалюючи рішення про відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла до 01 травня 2018 року, суд виходив з того, що позивачем на підтвердження наявності такої заборгованості не надано до суду жодного доказу. Щодо вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. суд дійшов висновку, що такі вимоги є необґрунтованими та безпідставними.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанціїз наступних підстав. 
Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. 
Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Так, рішення суду першої інстанції переглядається в частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період до 01 травня 2018 року.
Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачу послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що на підтвердження заборгованості ним було надано розрахунок за надані до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Натомість, зазначеного розрахунку матеріали справи не містять, а відтак доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.
До апеляційної скарги позивач долучив деталізований розрахунок заборгованості за надані відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2015 року по 01 листопада 2022 року, вказуючи про те, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження та позбавив позивача права надати такий розрахунок. Крім того, позивач вказує, що суд, всупереч ст. 12 ЦПК України відносно сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними своїми правами не виніс ухвали про усунення недоліків позивачем шляхом надання саме детального розрахунку заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року.
У той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
На момент подачі позовної заяви вказаний доказ був наявний у позивача, однак, він не подав його до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго» не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому зазначений доказ у встановлений законом строк, тобто разом з позовною заявою.
Вказуючи про те, що суд першої інстанції позбавив позивача такого права, розглянувши справу в порядку письмового провадження, позивач не звернув уваги, що в матеріалах справи міститься заява, яка подана представником позивача про розгляд справи за його відсутності.
Доводи позивача, що суд не виніс ухвалу про витребування деталізованого розрахунку заборгованості за період до 01 травня 2018 року є необґрунтованими, оскільки у відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Крім того, саме на позивача покладено обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. 
З наданих КП «Київтеплоенерго» Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії вбачається, що позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 17 280 грн. 75 коп. (а.с.10-11).
При цьому, передача боргу за договором відступлення не підтверджує обґрунтованість такого боргу, з огляду на відсутність будь-який інших доказів його наявності. 
Крім того, з Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії не вбачається, за який період було сформовано борг ОСОБА_1 перед ПАТ «Київенерго». Таких доказів матеріали справи також не містять. При цьому, як вбачається наданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_1 з 01 березня 2016 року (а.с.72). Зазначене не дає підстави суду вважати доведеним факт утворення такої заборгованості саме з 01 березня 2016 року по 01 травня 2018 року.
Вимоги позивача щодо стягнення витрат витрати, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн., як вірно зазначив суд першої інстанції, є безпідставними та необґрунтованими. Зі змісту наданої позивачем квитанції, на підтвердження понесених ним витрат, не вбачається, що платником послуги щодо отримання інформації з реєстру речових прав є саме КП «Київтеплоенерго», а також того, що зазначена квитанція стосується саме витягу, наданого позивачем за номером 268725832.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                             Кашперська Т.Ц.
 
          Мережко М.В.