ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6303/23	Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В. 	
Провадження № 33/817/294/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Кметика В.С 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кметика В.С., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міьскрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       Як визнав суд, 31.03.2023 року о 23 год. 29 хв. на проспекті Злуки, 4а в м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Volkswagen” моделі “Passat”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу “Alcotest 6820” № ARHJ-0307, а також проходження огляду в КНП “ТОМЦСНЗ” водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
       В апеляційній скарзі адвокат Кметик В.С., що діє в інтересах особи, ку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події.
       Звертає увагу, що частиною 1 статті 130 КУпАП визначено склад адміністративного правопорушення за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не відповідає диспозиції вказаної правової норми. Тому, на переконання апелянт, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
       Вважає, що працівниками поліції було істотно порушено процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначеної ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735. 
       Вказане порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, на переконання апелянта, полягає в тому, що працівники не встановили ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та не повідомили йому такі ознаки.
       Зазначає, що працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки йому пояснили, що він створив аварійну ситуацію, хоча жодних доказів цього в матеріалах справи немає. З огляду на ці обставини, апелянт стверджує про недотримання працівникам поліції вимог ст.35 Закону України “Про національну поліцію”, що тягне за собою недійсність усіх доказів зібраних у справі.
       Також як на процесуальне правопорушення, апелянт вказує на те, що направлення для проходження огляду в медичному закладі виписувалось після зупинки відеозапису.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки з повним текстом постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року він ознайомився лише 23.05.2023 року з Електронного реєстру судових рішень. 
       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кметика В.С., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять її задовольнити, скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, за яким його визнано винним; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
       За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Частиною 1 статті 285 КУпАП передбачено, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
       Як вбачається з матеріалів провадження, відомості про надсилання ОСОБА_1 копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року чи її отримання останнім відсутні. 
       Виходячи зі змісту апеляційної скарги, з текстом судового рішення, яке оскаржує апелянт, останній ознайомився 23.05.2023 року з Єдиного реєстру судових рішень.
       Апеляційну скаргу подано 24 травня 2023 року.
       За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
       Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.
Як слідує з постанови Тернопільського міськайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: відеозапис з автомобільного відеореєстратора з службового автомобіля працівників патрульної поліції та відеозапис з нагрудної камери працівника поліції № 474766; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2023 року; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора “Alcotest 6820” № ARHJ-0307; розписку ОСОБА_2 від 01.04.2023 року, якою він зобов`язувався доставити транспортний засіб у безпечне місце; довідку Управління патрульної поліції в Тернопільській області від 04.04.2023 року щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 .
Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи. 
Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП.
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що у постанові, якою особа визнана винною у вчиненні правопорушення, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та наведено мотиви прийняття таких доказів судом.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039553 від 31.03.2023 року, який був предметом дослідження місцевого суду, 31.03.2023 року о 23 год. 29 хв. на проспекті Злуки, 4а в м. Тернополі водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки “Volkswagen” моделі “Passat”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови і від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу “Alcotest 6820” № ARHJ-0307, а також проходження огляду в КНП “ТОМЦСНЗ” відмовився.
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9 листопада 2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі — Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).
Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Таким чином, підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є наявність ознак алкогольного сп`яніння, визначених приписами п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, які поліцейський повинен повідомити особі, яка керує транспортним засобом, для того щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд відповідно до положень п.2.5 ПДР України.
Разом з тим, як вбачається з відеозапису із нагрудної камери поліцейського № 474766, який досліджувався судом апеляційної інстанції, працівники поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не повідомивши йому жодної з ознак сп`яніння, які є підставою для проведення такого огляду, зокрема тих, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, лише обмежившись запитанням “чи вживав він алкогольні напої” ( файл “export-lpcoo” 23:31:18 год. - 23.31.32 год. відеозапису).
При цьому, ознаки алкогольного сп`яніння, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 039553 від 31.03.2023 року відносно ОСОБА_1 , такі як порушення координації рухів та порушення мови не знаходять свого підтвердження за результатом огляду матеріалів відеофіксації.
       За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який регламентовано вищенаведеними нормативно-правовими актами.
       Згідно вимог частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Зазначені обставини вказують на істотне порушення працівником поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що є підставою для скасування судового рішення.
       З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.
       Оскільки наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, є безумовною підставою для скасування судового рішення, суд не дає оцінку іншим доводам, наведеним в апеляційній скарзі.
       За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокату Кметику В.С. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року
Апеляційну скаргу адвоката Кметика В.С., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП — скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя