УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
02 травня 2023 року 
м. Київ
справа №360/4732/21
провадження № К/990/13440/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А. А., суддів Кравчука В.М., Коваленко Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі №360/4732/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу та припису про усунення виявлених порушень,
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління державної служби України з питань праці, в якій просила:
визнати протиправним та скасувати постанову відповідача СМУ1977/1107/АВ/СПТД-ФС від 26 серпня 2021 року на суму 120 000 грн;
визнати протиправним та скасувати припис відповідача про усунення виявлених порушень СМУ1977/1107/АВ/П від 18 серпня 2021 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року, позов задоволено.
Східне міжрегіональне управління державної служби України з вказаними судовими рішеннями не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках    - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Головним доводом касаційної скарги є невірне застосування судами попередніх інстанцій положень частини 6 статті 78 КАС України до спірних правовідносин.
Питання щодо можливості застосування преюдиції, встановленої при розгляді справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП як преюдиційної у справі про притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 24 КЗпП України неодноразово висловлювалося Верховним Судом.
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі №813/8801/14 Верховний Суд зробив висновок, що частина 6 статті 78 КАС України визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
У постанові від 12 червня 2020 року у справі №813/3750/16, обставини якої є подібними, Верховний Суд погодився із застосуванням постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП як преюдиційної у справі про притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 24 КЗпП України.
Можливість застосування преюдиції у подібних правовідносинах висловлена також у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справах №824/588/18 і №0740/826/18, від 19 листопада 2021 року у справі №0840/3739/18, від 10 березня 2023 року у справі №640/2395/20 та інших.
У справі №360/4732/21 суди попередніх інстанцій в оскаржених рішеннях вказали, що постановою Кремінського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2021 року у справі 414/1940/21, що набрала законної сили 02 листопада 2021 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за частиною 3 статті 41 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові досліджувалося питання наявності у діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 порушення вимог частини третьої статті 41 КУпАП, а саме фактичного допуску двох працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу. Районний суд дійшов висновку про відсутність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 41 КУпАП, у зв`язку з чим закрив провадження у справі.
В оскаржених рішеннях адміністративних судів  зазначено, що під час розгляду цієї справи відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт допуску позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору.
Отже, висновки судів попередніх інстанцій у цій справі узгоджуються з висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, неодноразово висловлений Верховним Судом.
При цьому Суд відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №815/5427/17, від 04 вересня 2020 року у справі №160/8039/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 520/526/19, оскільки у вказаних справах застосовано загальний підхід Верховного Суду щодо розмежування трудових відносин і цивільно-правових відносин, при цьому у вказаних постановах не досліджувалося питання можливості застосування преюдиції, встановленої при розгляді справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП  у справі про притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 24 КЗпП України.
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою треба відмовити на підставі пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України.
Керуючись статтею 328, пунктом 6 частини 1 статті 333 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі №360/4732/21.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    Н.В. Коваленко