УХВАЛА

19 травня 2023 року 
м. Київ 

справа № 522/11223/22
адміністративне провадження № К/990/16696/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення,
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2022 року громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 21 червня 2022 року №422 про примусове повернення в країну походження.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року та ухвалено нову постанову. Адміністративний позов громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 21 червня 2022 року № 422 про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
05 травня 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області  вдруге надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року. Заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
У тексті касаційної скарги підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального (Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №   353/271/150) та процесуального права (статті 7, 90, 242, 246, 317 КАС України).
Суд звертає увагу на те, що якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Проте, усупереч викладеному, касаційна скарга не містить необхідних обґрунтувань.
Крім того, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 522/23067/17 та від 25 листопада 2020 року у справі № 522/15129/19. При цьому, заявник касаційної скарги не зазначив, яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновків щодо її застосування  у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, та не указує щодо застосування якої саме норми права в них викладено висновок, не обґрунтовує подібності правовідносин. Отже, Суд такі доводи до уваги не бере.
Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин, цитати нормативних актів та незгоду заявника із оскаржуваним судовим рішенням.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Верховний Суд зазначає, що скаржник, звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, не врахував висновки Верховного Суду, які були зазначені в ухвалі  (провадження №К/9901/12611/23) від 01 травня 2023 року щодо невідповідності касаційної скарги вимогам процесуального закону, недоліки якої стали підставою для її повернення. Крім того, зміст цієї касаційної скарги щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень є ідентичним до тієї, яка була повернута ухвалою Верховного Суду.
Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до оформлення касаційної скарги та проігнорував висновки Верховного Суду щодо необхідності дотримання законодавчих вимог до змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судового рішення.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Верховний Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення повернути особі, яка її подала.
2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
3. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
4. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                     С.А. Уханенко