ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 квітня 2023 року           справа №200/11240/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Переходова Миколи Віталійовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року (повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року) у справі № 200/11240/21 (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування акту за формою Н-5 від 22.12.2020 та акту № 1 від 22.12.2020, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                            УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі – ГУ НП у Донецькій області) про скасування акту за формою Н-5 від 22.12.2020 та акту № 1 від 22.12.2020, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що відповідачем під час проведення розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019, було допущено ряд помилок, що призвели до протиправного винесення акту за формою Н-5 від 22.12.2020 та акту № 1 від 22.12.2020. Так, позивачка зазначає, що в акті за формою НТ вказуються формальні підстави для невизнання факту захворювання ОСОБА_1 під час несення служби, такі як відсутність висновку лікаря з гігієни праці, не дивлячись на те, що така посада взагалі відсутня. Крім того, в акті зазначено, що позивачка не мала постійного робочого місця, з особами, яких вказала як інфікованих, постійного спілкування не мала, таке спілкування носило нерегулярний та короткостроковий характер. На переконання позивачки, вказані доводи є недостовірними, адже вона працювала у тому є приміщенні, що й інфіковані особи впродовж тривалого часу.
Крім того, позивачка зазначала, що при вивченні матеріалів службового розслідування було встановлено, що в них відсутня довідка санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 02.08.2019, лист про проведення ряду заходів з метою поліпшення умов праці працівників УОТЗ ГУНП в Донецькій області, а також план протиепідемічних заходів з профілактики туберкульозу серед співробітників УОТЗ ГУНП в Донецькій області. Позивачка зауважує, що відсутність зазначених документів свідчить про неповноту службового розслідування, адже у довідці санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 02.08.2019 виявлено порушення умов для підтримання особистої гігієни. 
ОСОБА_1 зауважила, що умови праці в УОТЗ ГУНП в Донецькій області були такими, що сприяли зараженню її на туберкульоз.
Позивачка також звертала увагу, що розслідування нещасного випадку розпочалось майже через рік, після того, як вона повідомила керівництво про своє захворювання.
ОСОБА_1 вказала, що відповідачем було приховано кількість працівників УОТЗ ГУНП в Донецькій області, що також хворіли на туберкульоз.
Позивачка зауважила, що під час проведення службового розслідування комісія допустила ряд порушень, а саме: при розслідуванні до акту були внесені недостовірні дані щодо план-схеми приміщення, не були опитані всі працівники, не досліджена відповідність умов служби вимогам законодавства. При цьому, в акті Н-5 відповідачем не зазначено жодну з підстав, перелічених в п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України. Крім того, відповідач при проведенні розслідування керувався нормами не того порядку, який мав застосовуватись у випадку встановлення факту професійного захворювання.
З наведених підстав, позивачка в уточненому позові просила суд:
визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019 УОТЗ ГУНП в Донецькій області за формою Н-5 від 22.12.2020; визнати протиправним та скасувати акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ № 1 від 22.12.2020;
зобов`язати ГУНП в Донецькій області повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 та оформити результати відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України та з урахуванням висновків суду. 
Крім того, позивачка також просила постановити окрему ухвалу для притягнення відповідних осіб до відповідальності у випадку порушення з боку відповідача вимог законодавства.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позов.
Наголошує, шо суд указує на помилковість всіх тверджень позивачки, так як, лише за власним переконанням, вважає такі докази неприйнятними, проте, на чому ґрунтуються такі переконання суду та чим підтверджуються помилковість доводів позивачки є незрозумілим для останньої.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.2017 була призначена на посаду оперуповноваженого відділу Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області, а з 01.12.2018 на посаду старшого оперуповноваженого відділу Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області.
У період з 15.12.2018 по 03.01.2019, з 06.01.2019 по 22.01.2019, з 25.01.2019 по 08.02.2019, з 15.02.2019 по 01.03.2019, з 04.03.2021 по 18.03.2019, з 22.03.2019 по 12.04.2019, з 15.04.2019 по 03.05.2019 позивачка перебувала на лікарняному через загрозу передчасних пологів та переривання вагітності, про що свідчать листки звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність (т.1 а.с.101-107).
З 13.05.2019 позивачка переобувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю, що підтверджується листком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність № 42 (т.1 а.с.108).
25.07.2019 під час проходження флюорографії у позивачки було виявлено факт туберкульозу, про що ОСОБА_1 повідомила начальника Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області заявою від 16.08.2019 № П-4. У вказаній заяві позивачка просила призначити комісію зі складу працівників підрозділу щодо розслідування вказаного захворювання та видати акти за формою  Н-5 та Н-1 (т.1 а. с. 95).
Відповідно до листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 09.08.2019 № 33/25-814 відповідача повідомлено про те, що за результатами перевірки умов праці працівників відділу Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області виявлено невідповідність умов для підтримання особистої гігієни та запропоновано ряд заходів для поліпшення умов праці співробітників вказаного відділу (т.2 а.с.164).
Згідно з рапортом від 15.08.2019, дорученням від 16.082019 № 557/17/01-2019 проведено відповідні заходи задля поліпшення умов праці співробітників Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області (т.2 а.с.165, 167). Крім того, начальником Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області направлено до начальника ГУНП в Донецькій області доповідну записку із проханням надати додаткове службове приміщення (т.2 а.с.166).
Листом від 23.08.2019 № П-4/17/01-2019 позивачці запропоновано надати належним чином оформлені медичні підтвердні документи щодо наявного у неї захворювання з визначеним результатом лікування до управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області для подальшої взаємодії з ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» з метою встановлення причинного зв`язку захворювання, а також для визначення захворювання як професійного (т.1 а.с.96).
З 16.09.2019 по 29.09.2019 позивачка також перебувала на лікарняному у зв`язку з пологами, відповідно до листка звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність № 72 (т.1 а.с.109).   
Відповідно до листа, який зареєстровано 24.09.2019 № П-7 ОСОБА_1 просила начальника Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області надати вичерпний перелік документів, які необхідні для проведення розслідування (т.1 а.с.97).
Листом від 27.09.2019 № П-7/17/02-2019 позивачку повідомлено, що згідно з наказом МВС України від 03.04.2017 № 285 причинний зв`язок захворювань поліцейським встановлюється очно медичними (військово-лікарськими) комісіями МВС України у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу з визначеним результатом лікування, тобто після закінчення необхідного лікування. При цьому зауважено, що направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи позивачці буде надано управлінням оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області після закінчення необхідного лікування з визначеним результатом лікування (т.1 а.с.98).
Судами також встановлено, що у період з 30.09.2019 по 16.10.2019 позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою № 10/61, яка видана Комунальним лікувально-профілактичним закладом «Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя» (т.1 а.с.110). При цьому термін лікування позивачки продовжений амбулаторно на період з 17.10.2019 по 25.02.2020 (т.1 а. с. 111). 
05.06.2020 ОСОБА_1 надала до начальника Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області рапорт, до якого додала копію довідки ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» № 143/СНП, у якій зазначено, що ОСОБА_1 має захворювання, яке Так, пов`язане з проходженням служби в поліції (т.1 а.с.99, 117). 
Листом начальника Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області від 10.06.2020 № П-3117101-2020 позивачку повідомлено, що до гострих професійних захворювань і гострих професійних отруєнь належать випадки, що сталися після одноразового (протягом не більше однієї робочої зміни) впливу небезпечних факторів, шкідливих речовин. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачкою до відповідача були надані довідки тимчасової непрацездатності КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя» (№№ 9/60, 10/61), де причиною непрацездатності зазначено - загальне захворювання, проведення розслідування професійного захворювання не є можливим (т. 1 а.с.100).
22 липня 2020 року позивачка звернулась із заявою на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області з проханням вжити заходів щодо проведення службового розслідування (т.1 а.с.113-116).
27 липня 2020 року чоловік позивачки - ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою з питань упередженого ставлення та не реагування керівництва Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області щодо проведення службового розслідування та складання відповідних актів стосовно захворювання його дружини ОСОБА_1 під час проходження служби (т. 1 а.с.119).
В свою чергу, наказом ГУНП в Донецькій області від 30.07.2020 № 1550 призначено службове розслідування за фактами, викладеними у зверненні старшою оперуповноваженого Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_2 . Вказаним наказом також створено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування (т.1 а.с.120).
Рапортом від 09.09.2020 начальник Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області повідомив начальника ГУНП в Донецькій області, про те, що за результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інформація, яка стала підставою для проведення службового розслідування, не знайшла свого підтвердження. Однак, дисциплінарна комісія вважала би доцільним призначити розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався зі старшим оперуповноваженим 6-го відділу Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_1 (т. 1 а.с.121).
Відповідно до доручення від 16.09.2020 № 417/17/02-2020 дек створено комісію щодо розслідування нещасного випадку (захворювання), який стався з позивачкою (т.2 а.с.32).
19.09.2020 головою комісії з розслідування нещасного випадку було подано рапорт на ім`я заступника начальника Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області із проханням продовжити термін проведення службового розслідування до отримання необхідних матеріалів (т.1 а.с.124).
21 вересня 2020 року позивачкою були надані пояснення приводу призначеного розслідування (т.1 а.с.127-128).
Листом від 22.09.2020 № 911/17/01-2020 відповідач звернувся до т.в.о. ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» із проханням надати відповідальну особу із числа працівників ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» для залучення до комісії з розслідування нещасного випадку (захворювання), який стався з позивачкою (т. 1 а.с.122).
Листом від 25.09.2020 № 33/25-1015 відповідача повідомлено, що до складу комісії дозволено включити начальника Центру превентивної медицини ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» - лікаря ОСОБА_3 та юрисконсульта 1 категорії ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» ОСОБА_4 (т.1 а.с.123).
02.10.2020 Управлінням оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області було видано доручення № 452/17/01-2020дек було внесено зміни до доручення від 16.09.2020 № 417/17/02-2020 дек, а саме внесено зміни до складу комісії з розслідування нещасного випадку (захворювання) (т.1 а.с.125).
Крім того, під час проведення розслідування відповідачем було взято пояснення у працівників Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а саме начальника відділу УОТЗ ГУНП в Донецькій області Гусіна К.С. та старшого лейтенанта поліції оперуповноваженого ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 , яка від надання будь-яких пояснень стосовно себе відмовилась (т.1 а.с.135-136).
Листом від 13.10.2020 № 983/17-2020 голова комісії з розслідування нещасного випадку просив позивачку надати копію амбулаторної картки хворого, яка була заведена в ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», копію амбулаторної та стаціонарної картки хворого, яка була заведена в КЛПЗ «МПТД м. Маріуполя», а також будь-які інші медичні документи, які підтверджують проходження лікування за діагнозом «туберкульоз» (т.1 а.с.129).
На виконання вимог вищевказаного листа, ОСОБА_1 надала до відповідача виписку № 516/284 від 16.10.2019 та виписку № 608090 від 20.03.2020 (т.1 а.с.130-134).
Листом від 21.10.2020 № 995/17/01-2020 відповідач звернувся до головного лікаря КЛПЗ «Маріупольський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя» із проханням надати інформацію щодо проходження ОСОБА_1 лікування з діагнозом «туберкульоз», інформацію чи зареєстрований даний випадок у журналі обліку інфекційних захворювань, та чи було направлено повідомлення про виявлення гострого професійного захворювання на адресу ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області». Крім того, у вказаному листі відповідач просив надати інформацію щодо інших зареєстрованих випадків захворювання на туберкульоз серед працівників апарату Головного управління Національної поліції в Донецькій області у період з 2017 по 2019 роки та імовірність зараження ними на туберкульоз ОСОБА_1 (т.1 а.с.138).
Відповідно до листа від 26.10.2020 № 01-20/355 відповідача повідомлено, що з 30.07.2019 по 16.10.2019 позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні №1, з 17.10.2019 до 25.02.2020 продовжила лікування амбулаторно. Даний випадок був зареєстрований в журналі обліку інфекційних захворювань КНП «Маріупольський МПТД» 30.07.2019. Повідомлення про виявлення гострого професійного захворювання в ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» надіслано не було, тому що саме цей випадок не підпадає під класифікацію професійного захворювання. Також у листі зазначено, що у період з 2017 по 2019 роки було зареєстровано 8 випадків захворювання на туберкульоз серед працівників апарату ГУНП в Донецькій області, проте достовірно підтвердити зараження позивачки від інших працівників ГУНП в Донецькій області не є можливим (т.1 а.с.139). 
Крім того, 03.11.2020 начальник ГУНП поліції в Донецькій області надіслав лист № 1043/17/01-2020 на ім`я начальника ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» із проханням надати інформацію щодо надходження на адресу останнього із закладів охорони здоров`я м. Маріуполя повідомлення про виявлення гострого професійного захворювання або екстреного повідомлення про інфекційне захворювання, харчове отруєння, надзвичайну реакцію на щеплення відносно позивачки, та інформацію щодо реєстрації вказаного випадку у формі первинної облікової документації № 060/о «Журнал обліку інфекційних захворювань» в установі (т.1 а.с.140).
04 листопада 2020 року головою комісії з розслідування нещасного випадку було подано рапорт на ім`я начальника Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області із проханням продовжити термін проведення службового розслідування до отримання необхідних матеріалів (т.1 а.с.141).
Згідно з довідкою про результати дослідження медичної документації щодо нещасного випадку (захворювання) ОСОБА_1 від 02.12.2020 № 33/25-1383 ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» повідомило начальника Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що 30.07.2019 з КЛПЗ «МПТД м. Маріуполь» по телефону в усній формі до Центру превентивної медицини ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» надійшло екстрене повідомлення про інфекційне захворювання відносно позивачки, якій було встановлено діагноз: вперше діагностований туберкульоз. Даний випадок 30.07.2019 було зареєстровано Центром превентивної медицини ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» у формі первинної облікової документації № 060/о «Журнал обліку інфекційних захворювань» за № 82. 
Крім того, у вказаній довідці зазначено, що Центром превентивної медицини ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» складено Карту епідеміологічного обстеження № 82 вогнища інфекційного захворювання відносно ОСОБА_1 , а також проведено санітарно-епідеміологічне обстеження об`єкта. У вказаній довідці зроблено висновок, що надати медичний висновок щодо втрати здоров`я позивачкою у результаті захворювання, пов`язаного з її професійною діяльністю, та чи є захворювання ОСОБА_1 професійним захворюванням не надається можливим, оскільки це не відноситься до компетенції начальника Центру превентивної медицини ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» та інших спеціалістів ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області». Для надання об`єктивного висновку щодо стану здоров`я ОСОБА_1 у результаті нещасного випадку чи професійного захворювання необхідні висновки лікаря-фтизіатра, лікаря з гігієни праці та лікаря-профпатолога (т.1 а.с.142-175).
За результатами розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019, відповідачем було складено акт за формою Н-5 від 22.12.2020, відповідно до якого зроблено висновок, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 в період проходження служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (т. 2 а.с.93-128).
Крім того, відповідачем було складено акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 22.12.2020. Згідно з вказаним актом, обставин, що призвели до нещасного випадку, не встановлено. Також зроблено висновок, що на підставі всіх наявних у комісії матеріалів розслідування нещасного випадку (захворювання) ОСОБА_1 , довідки Центру превентивної медицини ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 02.12.2020 № 33/25-1383, та враховуючи те, що ОСОБА_1 у період з грудня 2018 року по травень 2019 року постійно знаходилась на лікуванні, з 13.05.2019 по 15.09.2019 їй була надана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, встановити місце, час, причини та обставини отримання захворювання ОСОБА_1 не надається можливим (т.2 а.с.129-162). 
Вказані акти позивачка отримала 24.12.2020, про що свідчить її відповідна розписка (т.2 а.с.163).
Представником позивачки було зроблено адвокатський запит на адресу відповідача із проханням надати копії матеріалів до акту розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався з ОСОБА_1 (т.1 а.с.178-180).
Крім того, представником позивачки було подано скаргу № 279/05/АС-ПМ від 25.05.2021 до Сектору державного нагляду за охороною праці Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області на акти НТ та Н-5 від 22.12.2020, які були винесені за результатом розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався з ОСОБА_1 (т.1 а.с.181-188). При цьому представник позивачки просив звернутись до керівника УОТЗ ГУНП в Донецькій області з метою скасування та перегляду актів Н-5 та НТ від 22.12.2020, а також просив скласти та направити акт за формою Н-9 щодо необхідності складання акта за формою Н-1 та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік. 
Водночас, згідно з листом Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09.07.2021 № 1103/28/01-2021 та довідкою від 14.06.2021 № Д-9/28/01-2021 представнику позивачки було відмовлено у задоволенні його скарги (т.2 а.с.191-209). 
Представником ОСОБА_1 також зроблено адвокатський запит до КНП «Маріупольський МПТД» та до відповідача з метою отримання інформації щодо зареєстрованих випадків захворювання на туберкульоз серед працівників Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Донецькій області (т.1 а.с.194-195, 198-199).
Листом від 13.07.2021 № 01-12/220 медичний директор Відокремленого структурного підрозділу Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» повідомив представника позивачки, що з 2017 по 2019 рік було зареєстровано 8 випадків захворювання на туберкульоз серед працівників Головного управління Національної поліції в Донецькій області (т.1 а.с.204).
Слід також зазначити, що листом від 26.07.2021 № П-1533/2 ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» повідомила представника позивачки, що у період з 2017 року та 2020 року серед працівників УОТЗ ГУНП в Донецькій області випадків захворювання на туберкульоз зареєстровано не було. У період з 2018-2019 р.р. було зареєстровано 4 випадків захворювання на туберкульоз серед працівників вказаного підрозділу ГУНП в Донецькій області, у тому числі ОСОБА_1 (т.1 а.с.208-209).
Вважаючи протиправними акти, складені за результатами розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався з ОСОБА_1 у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019, остання звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, врегульовані Законом України «Про охорону праці».
Статтею 1 Закону України «Про охорону праці» визначено поняття охорони праці - як системи правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Приписами статті 14 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
У відповідності до статті 22 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.
У розумінні положень статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.
Наказом від 27 грудня 2002 року № 1346, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року № 83/7404, затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).
Цей Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
У відповідності до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.
Пунктом 2.2 зазначеного Порядку № 1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1 (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до пункту 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1 (НТ) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
На виконання вимог вищевказаних приписів відповідачем і було проведено службове розслідування та складено спірні акти. 
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який уважав хибними доводи позивачки про порушення вимог проведення службового розслідування, зокрема щодо того факту, що відповідачем не було опитано всіх працівників, а саме тих, хто на думку ОСОБА_1 також хворів на туберкульоз. Як встановлено судами з акту розслідування нещасного випадку від 22.12.2020, та особа, яку позивачка вказала в поясненнях, відмовилась надавати з даного питання будь-які пояснення. Отримати пояснення у іншої особи відповідач не мав можливості через переведення працівника до іншої області. У даному випадку, не вбачається жодного порушення з боку Національної поліції в цій частині, адже останнім вжито всіх заходів задля отримання відповідних пояснень у працівників. Крім того, слід зауважити, що вимоги Порядку № 1346 не встановлюють обов`язку роботодавця опитувати всіх працівників.
Щодо не дослідження умов служби під час проведення службового розслідування.
Дійсно вимогами Порядку № 1346 передбачено, що комісія зобов`язана визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці. З метою виконання зазначеного обов`язку відповідачем було проведено обстеження приміщення, де працювала позивачка. 
Варто зазначити, що посилання позивачки на відсутність в матеріалах службового розслідування довідки соціально-епідеміологічного обстеження об`єкта від 02.08.2019 (т.1 а.с.212-213) є помилковими, адже, на переконання суду, вказана довідка носить рекомендаційний характер. Крім того, позивачка помилково вважала, що у вказаній довідці зафіксовано порушення умов праці. 
Посилання позивачки на спільне користування комп`ютерною технікою та побутовими предметами жодним чином не свідчить про можливість отримати захворювання. Роботодавець не мав обов`язку забезпечувати кожного працівника особистим стерильним обладнанням. Втім, позивачка мала можливість використовувати власні речі задля уникнення контакту із іншими працівниками.
Крім того, слід зауважити, що в матеріалах службового розслідування містяться довідки на підтвердження того факту, що згідно з інвентарним обліком УОТЗ ГУ НП, в управлінні відсутній посуд спільного користування. 
На переконання суду, до повноважень суду не відноситься перевірка умов праці та співвідношення їх до вимог законодавства. Водночас, аналізуючи письмові докази, що наявні в матеріалах справи, суд не знаходить порушень норм Порядку № 1346 в частині не дослідження комісією умов служби під час проведення службового розслідування.
Відсутність в матеріалах розслідування листа про проведення ряду заходів з метою поліпшення умов праці працівників УОТЗ ГУНП в Донецькій області, а також плану протиепідемічних заходів не має суттєвого значення для розслідування нещасного випадку (захворювання). Так, позивачка не вказує повних реквізитів зазначених документів, а також не зазначає, що саме мали засвідчити вказані документи та як вплинули на результат службового розслідування.
Судами не приймаються до уваги посилання позивачки на те, під час несення служби в поліції вона мала контакт з інфікованими, адже вказане не підтверджується жодним із доказів.
Щодо доводів позивачки про приховування керівництвом ГУНП у Донецькій області фактів захворювання на туберкульоз.
Так, відповідно до п. 3.1. Порядку № 1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити  безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги. 
ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження того факту, що потерпілі особисто звертались до відповідача у зв`язку із захворюванням на туберкульоз на службі.
Разом з тим, у суду відсутні докази на підтвердження того факту, що закладами охорони здоров`я були надіслані відповідні повідомлення та вони не були прийняті до уваги комісії під час проведення службового розслідування. 
Як встановлено судами, протягом спірного періоду з медичних установ надійшло тільки одне повідомлення про виявлення у працівника УОТЗ ГУНП в Донецькій області «туберкульозу». Цим працівником була позивачка. Проте, як було вказано вище, зазначені повідомлення є обов`язковими.
Водночас, довідкою начальника сектору УОТЗ ГУНП в Донецькій області від 12.10.2021 підтверджено відсутність захворюваності на туберкульоз серед працівників УОТЗ ГУНП в Донецькій області, окрім ОСОБА_1 (т.2 а.с.216).
Відповідно до вимог законодавства із зазначених питань, у довідках та листках про тимчасову непрацездатність діагнози або зазначаються у вигляді коду, або, на вимогу особи, взагалі не зазначаються. Отже, відповідач не мав можливості встановити чим саме хворіли його співробітники.
Дійсно, відповідно до листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 26.07.2021 № П-1533/2 встановлено, що у 2018-2019 роках було зафіксовано 4 випадки захворювання на туберкульоз, включаючи позивачку. Проте, позивачкою не надано доказів, що відповідач володів інформацією щодо хвороби цих працівників, а тому в діях відповідача відсутній умисел.
Отже, доводи позивачки в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що посилання ОСОБА_1 на той факт, що в акті Н-5 відповідачем не зазначено жодну з підстав, перелічених в п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, є проявом надмірного формалізму, адже вказаний пункт не має відповідних підпунктів. Крім того, чітке зазначення абзацу не впливає на результат службового розслідування.
Крім того, позивачка також звертала увагу, що відповідач при проведенні розслідування керувався нормами не того порядку, який мав застосовуватись у випадку встановлення факту професійного захворювання. 
Так, у заявах та поясненнях ОСОБА_1 зазначала, що виявлене у неї захворювання є професійним та отримане в результаті виконання службових обов`язків. З огляду на вказане, комісія під час проведення розслідування перевіряла ці обидва твердження. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 року № 1662 «Про затвердження переліку професійних захворювань», затверджено перелік професійних захворювань, а не процедуру їх встановлення.
При цьому, норми спеціального Порядку № 1346 не визначають саме переліку захворювань, а тому суди не вбачають порушень з боку відповідача в частині застосування загального переліку професійних хвороби.
Необхідно також звернути увагу, що в цьому випадку позивачка не згідна саме з результатом службового розслідування. Водночас, суд не вправі досліджувати питання чи відноситься захворювання ОСОБА_1 до професійних захворювань або отриманим в результаті виконання службових обов`язків, адже суд не володіє спеціальними знаннями в цій галузі.
Суд має перевірити лише процедурні моменти проведення службового розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019.
Разом з тим, судами не встановлено порушень Порядку № 1346 з боку ГУНП в Донецькій області, а тому суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування акту за формою Н-5 від 22.12.2020 та акту № 1 від 22.12.2020.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Водночас суди враховують положення Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, зважаючи на те, що доводи позивача стосовно протиправності акту розслідування нещасного випадку не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                  ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника позивача Переходова Миколи Віталійовича – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року у справі № 200/11240/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 18 квітня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін                                                                                                                                                                                                                                                                                                          Е. Г. Казначеєв