ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5821/22 Головуючий 1 інстанції – Єфіменко Н.В.
Провадження № 33/818/387/23                         Головуючий апеляційної інстанції – Курило О.М. 
Категорія: ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2023 року  Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Горобця Р.М., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника  ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2023 року, - 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 10 2022 о 18:30 год. за адресою: м. Харків, вул. Саперна 32, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай соната» р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. 
На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись з вказаною постановою захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Горобець Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2023 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Зазначає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та ухвалена з порушенням вимог чинного законодавства. 
Посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками патрульної поліції.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги захисника, просив задовольнити вимоги у повному обсязі та скасувати постанову із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник правопорушника – адвокат Горобець Р.М. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив задовольнити вимоги у повному обсязі.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суд вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Горобця Р.М., апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.
       Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №225272 від 01 10 2022 (а.с.1); відеозаписи бодікамер №475874 та № 467896 на компакт-диску (а. с. 5); направлення на огляд від 01 10 22 18:40 (а.с.4); пояснення свідків  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  про відмову  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.7-8); рапорт інспектора УПП в Харківській області ДПП Варовіна О. від 01 10 2022 (а.с.9); пояснення свідка  ОСОБА_4  від 01 10 2022 про обставини зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1  (а.с.6), які цілком відповідають його поясненням наданим під час складання протоколу 01 10 22 о 18:35 та зафіксованим на бодікамеру.
       Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1), ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків під відеозапис.
Захисник в апеляційній скарзі вказує на безпідставність вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки жодних ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння в останнього не було. 
Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Поліцейським в направленні на огляд алкогольного сп`яніння водія було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував декілька разів ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, як альтернатива Drager Alcotest, від якого останній відмовився.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до вимог ст.266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Тому, вищезазначені доводи захисника судом апеляційної інстанції повністю спростовуються.
Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, правопорушником не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів захисника з приводу незгоди з відомостями протоколу.
       За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
В цьому протоколі зафіксовані свідки події відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2  та ОСОБА_3  (арк.7, 8) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Хюндай соната» реєстраційний номер  НОМЕР_1 , відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», після чого працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі від чого він категорично відмовився.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яка є чинною на момент апеляційного розгляду, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Працівники поліції залучили двох свідків під час пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, крім того в матеріалах справи міститься відеозапис, який був зафіксований працівником поліції на його бодікамеру.
Отже, враховуючи положення ст.266 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі свідків, оскільки в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 .
Відповідно до відомостей цього відеозапису (арк.5), працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого останній категорично відмовився, пояснюючи це тим, що він не керував автомобілем.
До того ж, суд першої інстанції правильно вказав, що показання очевидця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відібрані захисником 26 11 22 на розсуд суду ґрунтуються на забезпеченні можливості ухилення ОСОБА_1 від відповідальності та не підтверджують дійсних обставин, які мали місце 01 10 2022 і розцінюються судом як втілення стратегії захисту.
В суді апеляційної інстанції правопорушник також стверджував, що автомобілем керував не він, а ОСОБА_5 . Однак, вказані пояснення апеляційним судом розцінюються як спроба уникнення відповідальності тому, що ОСОБА_5 не було підтверджено факту керування ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.
Згідно з вимогами п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 06 2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 02 2008, «Берктай проти Туреччини» від 08 02 2001, «Леванте проти Латвії» від 07 11 2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись, ст. ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд - 

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 24 02 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило