УХВАЛА
 
19 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 201/1077/17
провадження № 61-12851ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи, треті особи: ОСОБА_2 , Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання нелегітимними та незаконними засідань обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи, проведених
22 січня 2016 року та 06 лютого 2016 року, про визнання недійсним та скасування рішень обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 22 січня 2016 року, які оформлені Протоколом 
№ 1 обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 22 січня 2016 року, про визнання недійсним та скасування рішення обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 06 лютого 2016 року, які оформлені Протоколом № 1 обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 06 лютого 2016 року, про визнання нелегітимною та незаконною ХІІ позачергової конференції Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи, що проводилась 27 лютого 2016 року в м. Дніпропетровську, по вул. Набережна Перемоги, 9-Б та була оформлена Протоколом від 27 лютого 2016 року, про визнання недійсними повністю та скасування рішень ХІІ позачергової конференції Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 27 лютого 
2016 року, які оформлені Протоколом ХІІ позачергової конференції Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 27 лютого 2016 року та за позовом третьої особи ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсним рішення засідання обласної ради Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 17 березня 2016 року, про визнання недійсним рішення ХІІ звітно-виборчих зборів уповноважених Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 15 квітня 
2016 року, про визнання недійсним рішення ХІІ звітно-виборчої конференції Дніпропетровської обласної організації Українського товариства охорони природи від 24 червня 2016 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
03 травня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року в указаній справі.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, яке обґрунтоване тим, що повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року на адресу заявника не надходив. Про існування вказаної постанови він дізнався 03 квітня 2023 року після того, як його представник ознайомився зі справою у Господарському суді Дніпропетровської області, що підтверджується матеріалами справи, які надійшли на адресу Верховного Суду.
 
Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин. 
 
Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення 
ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.
 
Проте, вказана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Отже, положеннями вказаної норми передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду про застосування норми права саме у подібних правовідносинах. 
 
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт                        1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
 
Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з обґрунтуванням наявності таких підстав.
 
У поданій касаційній скарзі, серед іншого, як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, не надав їм належної оцінки, та не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи (пункт 1 частини 3 статті 411 ЦПК України).
 
Проте, наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на частини 1, 3 статті 411                    ЦПК України без зазначення та обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Касаційна скарга також містить посилання на висновки Верховного Суду, проте в ній не зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) ним подається касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою. 
 
Наведене свідчить про часткове невиконання заявником вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Враховуючи наведене, заявнику необхідно уточнити зміст касаційної скарги в частині посилання на підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі 
якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
 
Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                          В. В. Сердюк