П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/15615/22	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

позивача – ОСОБА_1 ;
представника Департаменту патрульної поліції – Димона І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення добових і витрат на відрядження

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Департаменту патрульної поліції в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати добових та витрат на відрядження за періоди з 13.04.2022 по 12.05.2022 (30 діб) та з 11.06.2022 по 09.07.2022 (29 діб) в сумі 44 250 грн;
- стягнути на його користь добові та витрати на відрядження за періоди з 13.04.2022 по 12.05.2022 (30 діб) та з 11.06.2022 по 09.07.2022 (29 діб) в сумі 44 250 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 07.11.2015 проходив службу в Департаменті патрульної поліції, до дня звільнення, тобто до 27.09.2022, перебував на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі- Управління патрульної поліції в Одеській області).
За твердженням позивача, в порушення статті 116 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України), роботодавець, при звільненні, не провів остаточний розрахунок, зокрема не здійснив виплату добових та компенсації витрат за проживання під час відряджень за періоди з 13.04.2022 по 12.05.2022  (30 діб) та з 11.06.2022 по 09.07.2022 (29 діб) у розмірі 44 250 грн.
Покликаючись на статтю 121 КЗпП України, ОСОБА_1 наголошує, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсаційних виплат у зв`язку із службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.
Спираючись на пункт 3 розділу 2 Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 №672 (далі – Інструкція №672), ОСОБА_1 вказує, що за кожний день перебування у відрядженні виплачуються добові в сумі 300 грн на добу.
Пояснюючи обставини щодо ненарахування та невиплати йому спірних виплат, ОСОБА_1 указує, що надані ним до відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області талони посвідчення про відрядження та оригінали рахунків про сплату на проживання були передані на підпис начальнику цього Управління  і до вказаного відділу з підписом, цієї посадової особи, не повертались та відповідно не направлялися до Департаменту патрульної поліції  для здійснення нарахування та виплат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.

Суд погодився з доводами позивача, що на адресу Управління патрульної поліції в Одеській області Рейда Б.М. надав оригінали документів, що підтверджували його відрядження та витрати. Для встановлення цього факту, суд допитав ряд свідків, які являлися працівниками вказаного Управління.
За результатами дослідження доказів, суд першої інстанції резюмував, що сумнівів у  передачі позивачем оригіналів підтвердних документів до відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області у нього  немає. Понад те, зазначене опосередковано підтверджується наданими стороною позивача до суду копіями підтвердних документів, які вочевидь зроблені з оригіналів.
Поряд з цим, суд зауважив, шо копії підтвердних документів, не можуть собою підміняти оригінали таких документів, наявність яких, є обов`язковою умовою для відповідних нарахувань і виплат.
За таких обставин, суд, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, дійшов висновку про неможливість задоволення пред`явленого адміністративного позову за фактичними матеріалами справи

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

ОСОБА_1 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, в апеляційній скарзі  просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляції, ОСОБА_1 вказав, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність вини Управління патрульної поліції в Одеській області у втраті оригіналів документів, що були ним надані для відшкодування витрат на відрядження, зробив помилковий висновок про те, що це унеможливлює захист його прав на таке відшкодування.
Пояснюючи свою позицію скаржник заявив, що за змістом підпункту 170.9.1 пункту 170. 9 статті 170 Податкового кодексу України добові витрати відшкодуються працівнику за дні відрядження та не потребують спеціального документального підтвердження.
Тобто, на його думку, для нарахування добових витрат інше документальне підтвердження (оригінали документів) не є обов`язковими, позаяк достатньо наказу про відрядження.
За такого правового регулювання, як стверджує скаржник, суд першої інстанції мав право задовольнити його позов частково та стягнути виплати у вигляді добових за 59 днів у сумі 17  700 грн.
Далі, скаржник звертає увагу, що у позові він наголошував про наявність у нього оригінальних копій рахунків – фактури та квитанцій до прибуткового касового ордеру щодо оплати  проживання в період відрядження в Готелі «Ізмаїл», але суд не запропонував йому надати ці документи, зазначивши в судовому рішення про відсутність документів, що підтверджують витрати на найм житлового приміщення під час відрядження.

Покликаючись на усталену практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), ОСОБА_1 указує, що відбулося втручання держави в його право на мирне володіння майном. На його переконання втручання держави в право особи на мірне володіння майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу пропорційності, справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними втручанням, та інтересами особи, яка та чи інакше страждає від втручання.

У відзиві на апеляцію Департамент патрульної поліції вважає її доводи необґрунтованими та недоведеними.
Цитуючи положення Інструкції №672 представник Департаменту заявив, що даний нормативний акт забороняє відшкодування витрат на відрядження за відсутності оригіналів документів,  а тому висновок суду першої інстанції з цього приводу є законним та необґрунтованим.
Поряд з цим, у відзиві на апеляцію представник даної установи висловлює незгоду з аргументами суду, що викладені в його мотивувальній частині, зокрема щодо  встановлення факту передачі позивачем відповідальній посадовій особі оригіналів підтвердних документів  щодо перебуванні у відрядженні та понесених витрат на найм житла.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляції та просив її задовольнити.
За клопотанням позивача, суд долучив до матеріалів справи оригінальні копії рахунку-фактура № 1970 від 12.05.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1970, виданих ТОВ «Готель Ізмаїл+», рахунку фактури №5531, квитанції до прибуткового касового ордеру №5531  від 09.07.2022 ТОВ «Готель Ізмаїл+».

Представник Департаменту патрульної поліції проти задоволення апеляції заперечив, просив в її задоволенні відмовити, рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 01.07.2015 по 27.09.2022 проходив службу в Департаменті патрульної поліції, у тому числі з 26.07.2021 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області.
12.04.2022 Департамент патрульної поліції прийняв наказ №257 «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції», відповідно до якого, інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1  відрядили до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області з 13.04.2022 до 12.05.2022.
На підставі вказаного наказу позивачу було видано  талон посвідчення про відрядження серії НОМЕР_1 , картку автоматизованої інформаційної системи «Відрядження» серії ДПП №082278, посвідчення про відрядження серії НОМЕР_1 .
Перебуваючи у відрядженні позивач проживав в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та оплата послуг за проживання, згідно рахунку №1970 від 12.05.2022 за період 13.04.2022 до 12.05.2022 склала 13  500 грн (450 грн за добу х 30 днів).
09.06.2022 Департамент патрульної поліції прийняв наказ № 342 «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції», за яким, інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 відрядили до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області з 11.06.2022 до 09.07.2022.
На виконання цього наказу позивач отримав талон посвідчення про відрядження серії НОМЕР_2 , картку автоматизованої інформаційної системи «Відрядження» серії ДПП №082313 та посвідчення про відрядження серії НОМЕР_2 .
У період знаходження у відрядженні ОСОБА_1 проживав в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується рахунком №5531 від 09.07.2022 про оплату проживання в сумі 13050 (450 грн на добу х 29 діб).
Після повернення з відрядження посвідчення про відрядження та оригінали рахунків на оплату проживання були передані позивачем до відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області, а саме інспектору старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 .
На підставі наказу Департаменту патрульної поліції № 1244 о/с від 27.09.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 27.09.2022.

01.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції із заявою, в якій, зокрема, просив здійснити розрахунок та виплату добових та компенсації витрат на проживання, перерахувавши на його рахунок кошти в сумі 44 250 грн.
У відповідь, Департамент патрульної поліції, направив на адресу позивача листа від 07.10.2022 № 583зі/41/5/05-2022, де зазначив про проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні.
Звертаючись з листом від 25.11.2022 до Управління патрульної поліції в Одеській області, ОСОБА_1 наголошував, що 13.05.2022 оригінали талону-посвідчення про відрядження серії НОМЕР_1 , рахунок-фактура № 1970 від 12.05.2022, квитанція до прибуткового касового ордеру №1970, виданих ТОВ «Готель Ізмаїл+», були передані до кабінету № 308 (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) до інспектора відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 з метою подальшої реєстрації та надсилання до Департаменту патрульної поліції.
Таким же чином, 11.07.2022, оригінали талону-посвідчення про відрядження серії НОМЕР_2 , рахунку-фактури №5531, квитанції до прибуткового касового ордеру №5531  від 09.07.2022 ТОВ «Готель Ізмаїл+» були передані згаданій вище посадові особі для подальшої реєстрації та надсилання до Департаменту патрульної поліції.
У цьому листі ОСОБА_1 стверджував, що зі слів інспектора відділу документального забезпечення ОСОБА_2 йому відомо, що  подані ним документи були передані начальнику Управління патрульної поліції в Одеській області разом з супровідними листами для підпису та, в подальшому, для надсилання до Департаменту патрульної поліції.
За вказаним зверненням ОСОБА_1 , Управлінням патрульної поліції в Одеській області було проведено перевірку, за результатами якої, не встановлено, з боку посадових осіб, порушень службової дисципліни.
Зі змісту рапорту про результати проведення перевірки інформації, яка викладена у зверненні ОСОБА_1 випливає, що в ході зазначеної перевірки було опитано лише інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яка пояснила, що 13.05.2022 та 11.07.2022 документи, які зазначає ОСОБА_1 у своєму зверненні, вона не отримувала і їй невідомо чи передавав він їх іншим співробітникам Управління патрульної поліції в Одеській області.
На підставі пояснень даної посадової особи було вирішено не проводити службове розслідування.
Для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, суд допитав в якості свідка позивача ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Із показань свідка ОСОБА_1 суд установив, що 12.05.2022, останній передав ОСОБА_3 оригінали талону-посвідчення про відрядження серії НОМЕР_1 , рахунку-фактури №1970, квитанції до прибуткового касового ордеру №1970 від 12.05.2022 ТОВ «Готель Ізмаїл +». Перелічені документи ОСОБА_3 особисто передав (з його слів) 13.05.2022 до кабінету №308 до інспектора відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області старшому лейтенанту поліції Хмель К.Г. для  реєстрації та передачі керівнику.

Також ОСОБА_1 пояснив про особисте вручення ОСОБА_2 , 11.07.2022, для реєстрації та передачі керівнику  оригіналів талону-посвідчення про відрядження серії НОМЕР_2 , рахунку-фактури №5531, квитанції до прибуткового касового ордеру №5531 від 09.07.2022 ТОВ «Готель Ізмаїл+».
Зі слів ОСОБА_2 , у серпні 2022 року, йому стало відомо, що підтвердні документи про відрядження вона передала з супровідними листами до керівника Управління патрульної поліції в Одеській області Хмарука Д.В. для підпису та направлення, в подальшому, до Департаменту патрульної поліції. Враховуючи неповернення цих документів з підписом ОСОБА_4 , вони відповідно не були направлені до Департаменту патрульної поліції.
За твердженням свідка ОСОБА_1 , в аналогічній ситуації опинилися і лейтенант поліції ОСОБА_5 інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , поліцейський взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області. Як стверджував свідок, дані особи разом з ним перебували у відрядженні з 11.06.2022 по 09.07.2022 і також не отримали виплату добових та витрат з підстав ненадання оригіналів документів.
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, в якості свідка, ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення та підтвердив версію подій позивача.
Суд першої інстанції, допитавши,  в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_2 зазначив, що її пояснення викликають ґрунтовні сумніви, оскільки вона не пам`ятає обставин передачі їй позивачем та ОСОБА_3 підтвердних документів, натомість  впевнено зазначає номери та інші реквізити документів щодо відрядження ОСОБА_1 , які вона не отримувала.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Якщо узагальнити доводи скаржника, то можна зробити висновок, що ключовим, в цьому спорі, є порушення судом першої інстанції приписів адміністративного судочинства, які складаються з того, що у випадку доведення вини суб`єкта владних повноважень у порушенні прав людини, такі права повинні бути захищені та відновлені.
Колегія суддів поділяє таку позицію скаржника, враховуючи таке.
Як було зазначено вище, суд першої інстанції, на підставі дослідження доказів, у тому числі і показань свідків, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з вини Управління патрульної поліції в Одеській області, позивачу не було відшкодовано, понесені ним витрати під час відрядження.
Попри те, що оригінали документів, на підставі яких повинно було відбуватися відшкодування добових та витрат на відрядження, зникли не з вини позивача, суд вирішив, що відсутній, на законодавчому рівні спосіб захисту права позивача від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
З таким правовим висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, зважаючи на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.
Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Особливості направлення у службові відрядження поліцейських структурних підрозділів апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції та головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, у тому числі їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень поліції), а також підприємств, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), у межах України визначає Інструкція про службові відрядження поліцейських у межах України № 672.
Згідно з пунктами 1, 2, 4, 5, 8, 9, 14, 16, 18 розділу ІІІ Інструкції № 672, поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи «Відрядження» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - картка АІС «Відрядження») (додаток 1), які оформлюються відрядженою особою. 
Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження. На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер. Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.
Обов`язки щодо видачі посвідчень про відрядження та ведення журналу обліку видачі бланків посвідчень про відрядження (додаток 2) покладаються на працівників підрозділів документального забезпечення органів (підрозділів) поліції.
Поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу (пункт 4).
Орган (підрозділ) поліції, що відряджає поліцейського, зобов`язаний ознайомити його з кошторисом витрат на відрядження, а також забезпечити його коштами для здійснення витрат на відрядження за умови наявності кошторисних призначень на відповідні цілі, оригіналів документів, які є підставою для відрядження, та відсутності заборгованості за раніше виданими авансами. Аванс відрядженому поліцейському може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на картковий рахунок для використання із застосуванням платіжних карток (пункт 5).
Усі витрати на службове відрядження відшкодовуються лише за наявності оригіналів документів, що засвідчують вартість цих витрат (пункт 8).
Витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 № 98 (далі – Постанова №98) та пунктом 9 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998  № 59 (далі – Інструкція №59).
Розміри добових витрат та гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу визначаються відповідно до додатка 1 Постанови № 98 (пункт  14).
За змістом додатку 1 указаного нормативного акта сума добових витрат складає 300 грн, Гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу (не більш як) 900 грн.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання відшкодування витрат на відрядження в межах України державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів в умовах воєнного стану» від 21.03.2022 №345 на період дії воєнного стану, відшкодування фактичних витрат, що перевищують граничну суму витрат на найм житлового приміщення за добу, визначену для України додатком 1 до цієї Постанови, здійснюється з дозволу керівника згідно з підтвердними документами та не може перевищувати 1800 гривень (без урахування витрат на оплату податку на додану вартість).
За пунктом 16 Інструкції № 672, після повернення зі службового відрядження, протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС «Відрядження» у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.
Згідно з пункту 2 Постанови №98, витрати на найм житлового приміщення під час відрядження відшкодовуються за наявності оригіналів підтвердних документів (далі - підтвердні документи).
Аналіз наведеного законодавства дає підстави погодитися із доводами скаржника, що для нарахування добових за 59 днів відрядження в сумі 17  700 грн (300 грн х 59) , інше документальне підтвердження не є обов`язковим. На думку скаржника, наявність наказу про відрядження є достатньою підставою для нарахування добових.
Колегія суддів поділяє таку думку та вважає, що  роботодавець, видавши наказ про відрядження свого працівника, оформивши йому  картку АІС «Відрядження», посвідчення про відрядження повинен йому відшкодувати добові.
Про це, до речі, свідчить абзац 5 підпункту «а» підпункту 170.9.1 Податкового кодексу України, за змістом якого, кількість днів, за які виплачуються добові за кожен день відрядження, не вимагається окремого підтвердного документа.
Навіть якщо працівник, з будь – яких причин, не подав до бухгалтерської служби установи картку АІС «Відрядження» у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження, це не може бути причиною для позбавлення його права на відшкодування добових.

Розглядаючи ситуацію, що склалася із підтвердженням ОСОБА_1 витрат на найм житлового приміщення під час відрядження, колегія суддів встановила, що пункт 14 розділу І Інструкції №59 встановлює, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до  Закону України  «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України, а також документи, визначені цією Інструкцією.
За приписами пункту 5 розділу ІІ даної Інструкції підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених Постановою № 98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції №59 витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо.
Витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що не відшкодовуються працівникові витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, якщо останній їх не підтвердив оригіналами розрахункових документів.

Суд першої інстанції встановив і колегія суддів з цим погоджується, що ОСОБА_1 передав відповідальній посадовій особі Управління патрульної поліції в Одеській області оригінали розрахункових документів, що засвідчують вартість найму житла, а саме: рахунок-фактуру №1970, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1970 від 12.05.2022 ТОВ «Готель Ізмаїл +»,  рахунок - фактуру №5531, квитанцію до прибуткового касового ордеру №5531 від 09.07.2022 ТОВ «Готель Ізмаїл+».
На підтвердження того, що розрахункові документи існували в оригіналі  свідчать оригінальні копії рахунків – фактури та квитанцій до прибуткового касового ордеру, що були надані ТОВ «Готель Ізмаїл+» на запит ОСОБА_1 про оплату проживання в  готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за  59 діб в сумі 26  550 грн.
Себто, ОСОБА_1 не допустив порушень переліченого вище законодавства та має право розраховувати на відшкодування витрат, понесених у зв`язку з відрядженням.
Та обставина, що дані документи зникли не з вини ОСОБА_1 , а у зв`язку з недбалістю суб`єкта владних повноважень, не може позбавити працівника права на відшкодування витрат.
Для розв`язання правової ситуації, яка склалася, скаржник пропонує Департаменту патрульної поліції використати дублікат оригіналу службового документа замість втраченого чи пошкодженого оригіналу, що має, відповідно до пункту 3.14 ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа», таку саму юридичну силу.

Колегія суддів підтримує доводи скаржника про обов`язок дотримання суб`єктом владних повноважень принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Тому принципи належного врядування можуть не тільки покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно й законно, виправляючи свою помилку, а й, як наслідок, потребувати виплати особі відповідної компенсації.
Також є підстави вважати обґрунтованими аргументи ОСОБА_1 , що відбулося незаконне втручання  державного органу в мірне володіння ним своїм майном.

Отже, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилалися в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Частковість задоволення позову полягає в тому, що належним способом захисту права позивача про відшкодування йому, за відповідні періоди, добових та витрат на відрядження повинен бути обов`язок роботодавця їх нарахувати та виплатити. 
При цьому слід зауважити, що спірні виплати позивачу не нараховувалися, а це виключає їх стягнення.
Досліджуючи, розмір, заявлених позивачем до відшкодування сум, колегія суддів дійшла висновку, що він належним чином підтверджений, відповідає вимогам нормативних актів, що процитовані вище, які регулюють суми добових та граничних сум витрат на найм житла.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення з Департаменту патрульної поліції витрат понесених у зв`язку з відрядженням у вигляді добових  та оплати  готельних послуг слід – відмовити.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, яке виразилося у неправильному  тлумаченні закону.
За результатами апеляційного перегляду справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 310, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року – скасувати.
Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення добових і витрат на відрядження нове рішення про часткове задоволення позову.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 добових та витрат на відрядження за періоди з 13.04.2022 по 12.05.2022 (30 діб) та з 11.06.2022 по 09.07.2022 (29 діб) в сумі 44250 (сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ЄДРПОУ 4010864) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) добові та витрати на відрядження за періоди з 13.04.2022 по 12.05.2022 (30 діб) та з 11.06.2022 по 09.07.2022 (29 діб) в сумі 44250 (сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.

У задоволенні іншої частини позову – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 С. Д. Домусчі

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.04.2023.