ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/37783/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:       
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо: повторного зменшення розміру пенсії з 90 до 70 відсотків під час її перерахунку на підставі довідки АДПСУ від 09.06.2020р. №11/3 та виплаті з 01.04.2019р. ОСОБА_1 ; обмеження пенсії максимальним розміром під час її перерахунку на підставі довідки АДПСУ від 09.06.2020 №11/3 та виплаті з 01.04.2019 ОСОБА_1 ;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1  перераховану на підставі довідки АДПСУ від 09.06.2020р. №11/3 (відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.07.2021р. у справі .№ '9640 20849 20) у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90 до 70 відсотків при перерахунку пенсії ОСОБА_1 та обмеження пенсії максимальним розміром з 01.04.2019р. 
           Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368) здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
          В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.      
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Станом на 16 травня 2023 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2020 року у справі № 640/17612/19, яке набрало законної сили 12.05.2020 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за період з 01 січня 2018 року: встановити, провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію виходячи з розрахунку - 90% відповідного грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2021 року у справі 640/20849/20, яке набрало законної сили 04.11.2021 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки АДПСУ від 09.06.2020 року № 11/3.
          Позивач подав заяву від 17 листопада 2021 року до ГУ ПФУ в м. Києві  з вимогою добровільного виконання зазначеного рішення та здійснення з 01.04.2019 року перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, із здійсненням відповідних доплат до пенсії за минулий період.
          Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 16.12.2021 № 34046-34344/п-02/8-2600/21 повідомило позивача про проведення перерахунку за наданою АДПСУ довідкою від 09.06.2020 року № 11/3 зазначивши, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2021 року у справі № 640/20849/20 на нього не покладено зобов`язань щодо здійснення перерахунку пенсії позивача виходячи з 90% сум грошового забезпечення.
          Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу пенсія була призначена у 2010 року, на момент її первинного розрахунку її розмір складав 90% від грошового забезпечення.
          В подальшому стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.
          Так, на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
          Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки, стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, а також, законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.
          Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців врегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та від 21 лютого 2018 року №103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
          Аналогічна правова позиція зазначена Великою палатою Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18 предметом спору якої є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
          Ця справа в частині вимог щодо протиправного зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення є типовою, тому суд при її вирішенні враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні у зразковій справі № 240/5401/18 (№ Пз/9901/58/18) від 04.02.2019.
          Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
          З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інсанції, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат, підлягають задоволенню
          Щодо обмеження максимального розміру пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
          Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до      Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
          Цим же Законом викладено в новій редакції частину  5  статті  43  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
          Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень  Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"  передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим      Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності  Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".
          Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01 січня 2016 року (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"), доповнено частину  5  статті  43  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"  наступним положенням: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати  10740 гривень".
          Згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень      Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, дія положень  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
          Таким чином, як вбачається у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року діяло обмеження максимального розміру пенсії в розмірі 10740,00 грн. відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII. З урахуванням встановленого на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу для осіб, які втратили працездатність, згідно з  Законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії з 01 січня 2018 склав 13730 грн.
          У той же час, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 №911-VIII дія положень  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 №911-VIII  щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Таким чином, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не можуть застосовуватися до позивача, оскільки пенсію йому було призначено з 2010 року, а не з 01 січня 2016 року.
          Крім того, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.
          Таким чином, буквальне розуміння змін внесених  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у      Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни є нереалізованими.
          Відповідно, протягом спірного періоду стаття  43  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
          Отже, внесені  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року  №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
          Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 03 жовтня 2018 року у справі №753/1216917.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для обмеження пенсії максимальним розміром, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
          Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Мєзєнцев Є.І.

             Суддя                                                                                                     Файдюк В.В.