УХВАЛА
 
18 травня 2023 року
м. Київ
Справа № 522/2335/18
Провадження № 51-2365 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з доповненнями до касаційної скарги від 10 квітня 2023 року на вказані судові рішення, які надійшли до суду 18 квітня 2023 року. У своїх доповненнях засуджений вказував, що подає їх до касаційної скарги, надісланої ним до суду раніше.
Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2023 року вказану скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, й було надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
При цьому засудженому було роз`яснено, що, оскільки інших скарг від нього до Верховного Суду раніше не надходило, його доповнення оцінюються судом як окрема касаційна скарга.
Серед недоліків засудженому було зазначено, що, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваних рішень та підставами їх ухвалення.
При цьому в касаційній скарзі не було зазначено конкретних норм права, які, на його думку, порушені судами, а також не вказано, у чому саме полягають порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.
Крім цього, засудженому було роз`яснено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, визначені ст. 436 КПК України, та вказано про те, що зазначені ним у касаційній скарзі вимоги до Верховного Суду не узгоджуються з цими положеннями закону.
Також усупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги належним чином завіреної копії оскаржуваного вироку Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року.
Засудженому було роз`яснено, що він може усунути недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, шляхом подачі уточненої касаційної скарги.
Згідно з наявною у матеріалах провадження розпискою, ухвалу Верховного Суду від 20 квітня 2023 року про залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без руху йому було вручено 01 травня 2023 року. 
У межах визначеного судом п`ятнадцятиденного строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою від 09 травня 2023 року та з клопотанням, до яких долучив копію ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2023 року про залишення його касаційної скарги без руху, а також талон-підтвердження про те, що 03 лютого 2023 року працівником СІЗО від нього було прийнято для надсилання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду запечатаний конверт. 
У своєму клопотанні засуджений вказує, що до касаційної скарги, яка була надіслана ним до суду 03 лютого 2023 року, однак до суду не надійшла і ОСОБА_4 повернута не була, ним було долучено завірену належним чином копію вироку суду першої інстанції, тому він не може надати цю копію на усунення недоліків у зв`язку з її відсутністю у нього. 
Однак, як вбачається зі змісту уточненої касаційної скарги ОСОБА_4 , поданої на усунення недоліків, інші вказані в ухвалі суду від 20 квітня 2023 року недоліки, безвідносно необхідності надання копії оскаржуваного рішення, ним в будь-якому разі усунуті не були.
Зокрема, прохання, висловлене до касаційного суду в уточненій касаційній скарзі, також не відповідає положенням ст. 436 КПК України.
В уточненій скарзі засуджений просить суд касаційної інстанції ухвалити рішення відповідно до вимог ст. 438 КПК України в пунктах 1, 2, 3, 4 ст. 436 КПК України, яке буде вбачатися обґрунтованим. При цьому будь-якої конкретної вимоги, яке саме рішення має ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду його касаційної скарги, засудженим не вказано.
Крім цього, в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_4 знову вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у касаційній скарзі конкретних вимог до суду касаційної інстанції, які б відповідали приписам ст. 436 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено. 
Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. 
У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                   ОСОБА_3