ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 688/2994/22
Провадження № 22-ц/4820/1251/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Шевчук Ю.Г.
за участю: представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвоката Мельник В.М., 
 
представника ОСОБА_1 адвоката Федорова В.Б.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року та додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року (суддя Стаднічук Н.Л.) за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання припиненою іпотеки, скасування державної реєстрації іпотеки та державної реєстрації обтяження,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі – АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про визнання припиненою іпотеки та зняття обтяжень майнових прав на нерухоме майно, які виникли на підставі договору іпотеки.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 23.05.2007 між нею та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір №HMC0GK00002732. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитом того ж дня між сторонами було підписано договір іпотеки належної на праві власності ОСОБА_1 двокімнатної квартири загальною площею 42,5 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 27.12.2017, яке набрало законної сили 19.02.2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту – 13 144,19 доларів США, а саме заборгованість по кредиту – 11 832,44 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом – 1311,75 доларів США, комісія за користування кредитом – 5932,56 доларів США, пеня – 5946,87 доларів США.
Боржник ОСОБА_1 у повному обсязі виконала свої зобов`язання за кредитним договором перед банком, у зв`язку із фактичним повним виконанням виконавчого листа за рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 27.12.2017 року, державним виконавцем Шепетівського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мартинюк Т.М. 20 липня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
З припиненням кредитного договору внаслідок виконання зобов`язань за ним повинен бути припиненим також договір іпотеки, укладений на забезпечення виконання такого договору, а банк, в свою чергу, повинен виключити запис про обтяження предмету іпотеки з Державного реєстру іпотек.
Однак обтяження, накладене на квартиру АДРЕСА_2 ), знято не було.
На вказане майно наявне обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Позивачка зверталася до банку з листом - вимогою про зняття вказаних обмежень, однак банк відмовився добровільно звертатись до державного реєстратора з відповідною заявою.
У зв`язку з цим позивачка просила суд визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки квартири АДРЕСА_2 від 23.05.2007, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посвідченим приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. 23.05.2007 за №2734; скасувати державну реєстрацію іпотеки цієї квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , та скасувати державну реєстрацію обтяження даного майна іпотекою.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки квартири, укладеним 23 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посвідченим приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. 23.05.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2734.
Внесено відомості про припинення іпотеки квартири АДРЕСА_2 ) до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.
Додатковим рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною п`ятою статті 3 цього Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Встановивши, що рішення Шепетівського міськрайонного суду від 27.12.2017 року, яким було стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором від 23.05.2007 року, було виконано позичальником, суд дійшов висновку про припинення іпотеки у зв`язку з повним виконанням боржником основного зобов`язання. 
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Оскільки після припинення іпотеки банком не виконано обов`язку звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки, з метою відновлення прав позивачки на належне їй нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 ) суд дійшов висновку про внесення відомостей про припинення іпотеки до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з відповідача на користь позивачки 7500 грн. суд, врахувавши заперечення сторони відповідача, щодо їх неспівмірності зі складністю справи, виходив з того, що зазначений представником позивача розмір витрат на правову допомогу 15 000 грн. не є обґрунтованим, розумним, необхідним та співмірним із складністю справи, з огляду на те, що він брав участь як представник ОСОБА_1 під час розгляду справи № 688/2323/16-ц за позовом ПАТ «ПРИВАТБАНК» до останньої про стягнення заборгованості за кредитним договором № НМС0GК00002732 від 23.05.2007 року, відтак був ознайомлений з кредитним договором та рішенням суду від 27.12.2017 року та повторного ознайомлення з цими документами не потребував, складання ним адвокатських запитів стосовно наявності у банку правовстановлюючих документів на предмет іпотеки не стосується предмету спору у цій справі та не було необхідним, клопотання про приєднання доказів є складовою написання позовної заяви.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне дослідження доказів та обставин справи, просить рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року та додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року скасувати ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням в примусовому порядку рішення суду ще не може свідчити про належне виконання кредитного договору.
Судом проігноровано те, що судовим рішенням, яким достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, не було припинено дію договору, не було його розірвано, а відтак його дія для сторін продовжувалась. Підстави припинення договору, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до статей 526, 599 ЦК України. В даному випадку правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум.
Виконання рішення суду свідчить про погашення заборгованості, зафіксовану на певну дату та не є фактичним виконанням зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі.
Банк має право на отримання процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачене статтею 625 ЦК України, тому відсутні підстави для припинення договору іпотеки та зняття обтяжень майнових прав.
Щодо стягнення на користь позивачки з банку судових витрат на правничу допомогу банк зазначає, що судом стягнуто вказані витрати передчасно, а розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу не відповідає в повній мірі вимогам ст. 137 ЦПК України. Позивачка не довела фактичності та неминучості витрат на правничу допомогу, а також обґрунтованості розміру, тому не має права на компенсацію вказаних витрат. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Томашук А.С. просить залишити її без задоволення, стягнути з банку на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. у суді апеляційної інстанції.
Рішення суду від 20 квітня 2023 року є законним та обґрунтованим, оскільки у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі на нараховані на час повернення проценти. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, звернувшись у 2017 році до суду з позовом до ОСОБА_1 про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку. За таких обставин правильним є висновок суду про те, що рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, та у зв`язку з цим припинення іпотеки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року в частині зменшення стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. 
В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем надано повний пакет документів, що підтверджує реальність витрат на правничу допомогу. Відповідно до п. 1 Додатку до договору про надання правничої допомоги сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 15 000 грн., яка є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.
Посилаючись на судову практику апелянт зазначає, що у разі встановлення розміру гонорару у фіксованій сумі детальний опис надання послуг та виконаних робіт може не надаватись. Водночас розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною суди мають виходити із встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
В порушення норм процесуального закону суд ухвалив додаткове рішення без виклику сторін та не повідомив про час та місце розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення справи, адже суд не дав можливості сторонам висловити свою позицію з даного питання.
Крім того, жодних клопотань зі сторони відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити у їх стягненні за необґрунтованості, а якщо суд дійде висновку про стягнення таких витрат – зменшити їх розмір через неспівмірність.
В судовому засіданні адвокат Мельник В.М. апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримала, просила її задовольнити, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила, просила її відхилити.
Представник позивача адвокат Федоров В.Б. апеляційну скаргу, подану в інтересах позивачки, підтримав, просив її задовольнити. Проти апеляційної скарги відповідача заперечив, просив її відхилити. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 23.05.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір №HMC0GK00002732, за умовами якого позивачка отримала кредит в розмірі 22800 дол. США на строк з 23.05.2007 року по 21.05.2027 року зі сплатою відсотків в розмірі 0,84% на місяць від суми залишку заборгованості.
З метою забезпечення вказаного кредитного договору 23.05.2007 року між сторонами також було укладено договір іпотеки квартири, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 (а. с. 17-19).
В зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №HMC0GK00002732 в сумі 13144,19 дол. США, а саме: заборгованість по кредиту – 11832,44 дол. США, проценти – 1311,75 дол. США, комісію – 5932,56 грн., пеню – 5946,87 грн. (а. с. 20-22).
Постановою державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20.07.2022 року виконавче провадження за виконавчим листом № 688/2323/16-ц від 19.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по кредитному договору від 23.05.2007 року в сумі 13144,19 доларів США закінчено в зв`язку зі сплатою коштів в повному обсязі (а. с. 26).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.08.2022 року за об`єктом – квартира АДРЕСА_2 , зареєстровано обтяження – заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 23.05.2007 року (а. с. 24-25).
Що стосується суті спору
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.
При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.
Разом з тим, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.
За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Таким чином, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконанням.
При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.
Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та судових вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16.
З урахуванням вказаного, встановивши, що рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2017 року, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором №HMC0GK00002732 від 23 травня 2007 року, було виконано ОСОБА_1 , а відповідачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором від 23.05.2007 року, позову до суду щодо заборгованості не пред`явлено, що свідчить про відсутність обґрунтованої заборгованості позичальника, суд першої інстанції відповідно до вимог статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» дійшов правильного висновку про припинення іпотеки у зв`язку з повним виконанням боржником основного зобов`язання.
Установивши, що заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №HMC0GK00002732 від 23 травня 2007 року погашена в повному обсязі, а банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості після ухвалення рішення суду про дострокове стягнення заборгованості, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позову і в частині зняття обтяження майнових прав на нерухоме майно, які виникли на підставі договору кредиту №HMC0GK00002732 від 23 травня 2007 року. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що банк має право на отримання процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачене статтею 625 ЦК України, тому відсутні підстави для припинення договору іпотеки та зняття обтяжень майнових прав, оскільки таке право банк не реалізував, відповідних вимог не заявляв.
Щодо витрат на правову допомогу
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:
- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);
- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції позивачкою надано копію договору про надання правової допомоги від 25.08.2022 року у цивільній справі про визнання іпотеки припиненою, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Федоровим В. Б. (а. с. 43-44), додаток до договору про надання правової допомоги № 15/22-ц від 25.08.2022 року (а. с. 45), копію квитанції № 62810776 від 25.08.2022 року про оплату правової допомогу в сумі 15000 грн. (а. с. 46), акт прийому-передачі наданих послуг № 01-15/22-ц від 21.04.2023 року, згідно якого ним надано наступні послуги позивачці: ознайомлення/аналіз матеріалів виконавчого провадження № 56044116 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по кредитному договору від 23.05.2007 року; ознайомлення/аналіз кредитного договору від 23.05.2007 року № НМС0GК00002732 від 23.05.2007 року; ознайомлення/аналіз рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2027 року та інших матеріалів у справі №688/2323/16-ц; ознайомлення/аналіз договору іпотеки квартири від 23.05.2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», складання, надіслання адвокатських запитів (2 шт.) і заяви до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та аналіз відповідей на дані запити і заяву; складання, оформлення і подання позовної заяви; складання інших процесуальних документів: клопотання про приєднання доказів; представництво адвокатом інтересів клієнта в судових засіданнях (а. с. 150).
Згідно із пунктом 1 додатку до договору про надання правової допомоги від 25.08.2022 року №15/22-ц сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 15 000 грн. (а. с. 45).
На підтвердження сплати гонорару ОСОБА_1 надала суду квитанції від 25 серпня 2022 року про сплату нею на користь адвоката Федорова В. Б. грошової суми у розмірі 15 000 грн.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і осоновоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268).
Суд першої інстанції присуджуючи витрати на правову допомогу керувався тим, що представником банку заперечувалися понесені позивачкою витрати на правову допомогу, відповідач вважав такі витрати неспівмірними з складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг . 
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції, врахувавши те, що представник позивачки адвокат Федоров В.Б. брав участь як представник ОСОБА_1 під час розгляду справи № 688/2323/16-ц за позовом ПАТ «ПРИВАТБАНК» до останньої про стягнення заборгованості за кредитним договором № НМС0GК00002732 від 23.05.2007 року, відтак був ознайомлений з кредитним договором та рішенням суду від 27.12.2017 року та повторного ознайомлення з цими документами не потребував, складання ним адвокатських запитів стосовно наявності у банку правовстановлюючих документів на предмет іпотеки не стосується предмету спору у цій справі та не було необхідним, клопотання про приєднання доказів є складовою написання позовної заяви, дійшов правильного висновку про стягнення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7500 грн., саме такий розмір витрат буде розумним, справедливим та співмірним зі складністю справи. 
При ухваленні додаткового рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року порушень норм матеріального чи процесуального права апеляційним судом не встановлено, оскільки розмір правничої допомоги, що підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача визначено виходячи з співмірності складності справи та наданими адвокатом послугами.
Доводи апелянта ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, так як додаткове рішення повинно ухвалюватися судом в тому порядку що і основне рішення, не впливають на вищезазначені висновки суду, а тому підлягають відхиленню, оскільки відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засіданні при ухвалені додаткового рішення.
Щодо присудження витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, то на підтвердження витрат на правничу допомогу в апеляційному суді позивачкою надано копію договору про надання правової допомоги №15/23-ц від 29.05.2023, копію додатку до договору про надання правової допомоги №15/23-ц від 29.05.2023, з якого вбачається, що сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару адвоката у розмірі 10 000 грн., копію квитанції про сплату правничої допомоги за договором №15/23 від 29.05.2023 у розмірі 10 000 грн. та копію акту прийому-передачі наданих послуг №02-15/23-ц від 26.06.2023. Згідно наданого акту адвокатом надано ОСОБА_1 такі види правничої допомоги у справі про визнання іпотеки припиненою: ознайомлення/аналіз апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; ознайомлення/аналіз матеріалів справи № 688/2994/22; аналіз судової практики у питаннях, порушених в апеляційній скарзі банку; складання, оформлення та надсилання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу; складання, оформлення та надсилання до апеляційного суду апеляційної скарги на додаткове рішення суду у даній справі; ознайомлення/аналіз відзиву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; надання усних консультацій та роз`яснень клієнту з приводу розгляду даної справи; представництво адвокатом інтересів клієнта у Хмельницькому апеляційному суді у даній справі.
Представник банку в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, вважала їх безпідставними та необґрунтованими. Однак зазначала, що якщо суд дійде висновку про їх присудження, то просила їх зменшити з огляду на те, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, та неспівмірним.
Угоди про надання правничої допомоги, зважаючи на зобов`язання, що виникають лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Взявши до уваги співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає, що такі послуги як ознайомлення/аналіз матеріалів справи № 688/2994/22, аналіз судової практики у питаннях, порушених в апеляційній скарзі банку, вже були надані позивачці та оплата їх присуджена судом першої інстанції при розгляді справи у суді першої інстанції, крім того зважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, врахувавши критерії обґрунтованості й пропорційності, наявні підстави для відшкодування витрат позивачці на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, зменшивши їх до розміру 5000 грн., що відповідає принципу справедливості і балансу інтересів сторін спору.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційні скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 залишає без задоволення підстави для розподілу судового збору відсутні. однак, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5000 грн. професійної правничої допомоги, наданої адвокатом Федоровим В.Б. у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року та додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року залишити без задоволення.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року залишити без змін.
Додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 5000 грн. витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 червня 2023 року.

Судді                                                                   Т.О. Янчук
Р.С. Гринчук
О.І. Ярмолюк