ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 квітня 2023 року           справа №200/4081/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 р. у справі №200/4081/22 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 20.06.2022 року № 054450003857 протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.06.2022 року №054450003857;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 (шахтарі), що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи: з 19.07.2001 року по 11.10.2001 року - «машиніст підземних установок» з повним робочим днем під землею, з 22.10.2001 року по 05.09.2004 року - «машиніст підземних установок» з повним робочим днем в шахті, з 06.09.2004 року по 17.04.2022 року – «гірник очисного забою» з повним робочим днем в шахті, з 18.04.2022 року по 12.06.2022 року – «гірник очисного забою» з повним робочим днем в шахті;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 (шахтарі), що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи: з 06.09.2004 року по 17.04.2022 року – «гірник очисного забою» з повним робочим днем в шахті, з 18.04.2022 року по 12.06.2022 року – «гірник очисного забою» з повним робочим днем в шахті з урахуванням кратності відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 13.06.2022 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій областівід 20.06.2022 № 054450003857 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах. Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи позивача з 01.07.2021 по 31.05.2022. Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача періодів роботи позивача з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, з 18.04.2022 по 12.06.2022. Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву про призначення позивачу пенсії в частині наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, з 18.04.2022 по 12.06.2022 з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.07.2021 по 31.05.2022, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховано особу. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: - з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, оскільки відсутні документи повної зайнятості протягом робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобуванням корисних копалин; - 18.04.2022 по 08.06.2022 згідно з пільговою довідкою № 125 від 08.06.2022, виданою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків та інформація про спеціальний стаж за даний період.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058-IV.
До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, трудові книжки серії НОМЕР_1 від 19.07.2001 та серії НОМЕР_2 від 18.04.2022, свідоцтво проприсвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій №87 від 02.04.2001 про період навчання з 02.01.2001 по 02.04.2001 у ПТУ №83, свідоцтво про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій №35 від 04.08.2003 про період навчання з 12.05.2003 по 04.08.2003 у ПТУ № 93, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 125 від 08.06.2022 за період з 18.04.2022 по теперішній час, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВП «Шахтоуправління Першотравенське».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2022 №054450003857 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, не менше 25 років передбаченого ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно рішення страховий стаж позивача становить 20 років 1 місяць 4 дні, пільговий стаж роботи відсутній. Відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач зазначив, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, оскільки відсутні документи повної зайнятості протягом робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Період роботи з 18.04.2022 по 08.06.2022 згідно з пільговою довідкою від 08.06.2022 № 125, виданої ПрАТ «ДТЕКПавлоградвугілля» ВП «Шахтоуправління Першотравенське», оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. Крім того, не зараховано до загального страхового стажу період роботи з 01.07.2021 по 31.05.2022, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження пільгового стажу роботи за період з 19.07.2001 по 11.10.2001 та з 22.10.2001 по 17.04.2022 необхідно надати уточнюючі пільгові довідки відповідно до постанови КМУ від 12.08.1993 № 637.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, оскільки відсутні документи повної зайнятості протягом робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобуванням корисних копалин, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до трудових книжок серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , позивач працював на підприємствах на наступних посадах:
Державне підприємство Шахта «Петровська» з 19.07.2001 по 11.10.2001 машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею.
Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта Південнодонбаська №1» з 22.10.2001 по 05.09.2004 машиніст підземних установок з повним робочим днем в шахті; з 06.09.2004 по 25.01.2023 гірник очисного забою з повним робочим днем в шахті.
ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВП «Шахтоуправління Першотравенське» з 18.04.2022 по 12.06.2022 гірник очисного забою з повним робочим днем в шахті.
Також позивачем було надано, для підтвердження пільгового характеру робіт, довідку видану ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” ВСП “Шахтоуправління Першотравенське” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №125 від 08.06.2022 за період роботи з 18.04.2022 по теперішній час (08.06.2022) на шахті Ювілейна ВСП “Шахтоуправління Першотравенське”.
Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004 в якості машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті, з 06.09.2004 по 25.01.2023 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.
Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.07.2021 по 31.05.2022 та до пільгового стажу періоди роботи з 18.04.2022 по 08.06.2022 згідно з пільговою довідкою № 125 від 08.06.2022, оскільки відсутня сплата страхових внесків, суд зазначає наступне.
Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.
Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.
Таким чином, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2021 по 31.05.2022 та до пільгового стажу періоди роботи з 18.04.2022 по 08.06.2022, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.
Стосовно втручання у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, суд зазначає наступне.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.
Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).
Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.07.2021 по 31.05.2022, до пільгового стажу періодів роботи з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, з 18.04.2022 по 12.06.2022 та повторно розглянути заяву про призначення позивачу пенсії в частині наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 19.07.2001 по 11.10.2001, з 22.10.2001 по 05.09.2004, з 06.09.2004 по 17.04.2022, з 18.04.2022 по 12.06.2022 з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 р. у справі №200/4081/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 р. у справі №200/4081/22 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 25 квітня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                                    І.В. Сіваченко