ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2023 року                                                                               Справа № 902/972/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Берун О.О.  

за участю представників сторін:
позивача: Столаба Ю.М. - адвокат  
відповідача: Ремез К.І. - адвокат  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 08.02.23р. суддею Маслієм І.В. у м.Вінниці, повний текст складено  17.02.23р. у справі № 902/972/22 
за позовом Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" 
до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" 
про стягнення  385 964,02 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення  Господарського суду Вінницької області у справі № 902/972/22 від 08.02.2023.
1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.02.2023 провадження у частині стягнення 50  000,00 грн основного боргу закрито. Позов задоволено частково.
1.3. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016"  на користь Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" 178585,14 грн - основного боргу, 45002,50 грн - пені, 58710,44 грн - інфляції, 8663,42 грн - 3% річних, 5789,47 грн - відшкодування витрат на сплату судового збору та 10000,00 грн - витрат на правову допомогу.
1.4. У частині стягнення 45002,50 грн - пені відмовлено.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, що на виконання умов Договору постачання товару №100918 від 10.09.2018 та Додаткової угоди до нього від 03.12.2019, позивач поставив відповідачу товар (яблука), зокрема, але не виключно за період з 08.01.2022 по 23.02.2022 на загальну суму 2503585,16 грн.
2.2. Відповідач за поставлений товар розрахувався частково та не у встановлені договором та додатковою угодою строки.
2.3. 23.03.2022 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 117, в якому просив погасити наявну заборгованість за Договором постачання товару №100918 від 10 вересня 2018 року в розмірі 828585,14 грн. Після пред`явленої вимоги відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" частково оплачено отриману продукцію. 
2.4. Станом на 26.08.2022 за відповідачем рахувалась заборгованість по оплаті поставленого товару в сумі 258585,14 грн, що підтверджується обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін Актом звірки взаємних розрахунків. 07.09.2022 відповідачем здійснено часткову оплату в розмірі 30000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1848 від 07.09.2022.
2.5. Оскільки мало місце прострочення основного зобов`язання, позивачем нараховано для відповідача 90 005,00 грн - пені, 58 710,44 грн - інфляційних втрат та 8 663,42 грн -3% річних.
2.6. Після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено 50000,00грн, що стало підставою закриття провадження у справі у цій частині.
2.7. Суд першої інстанції врахував обставини непереборної сили, якими є збройна агресія російської федерації проти України, фінансово-економічне становище відповідача та зменшив розмір пені на 50%, задоволивши її у сумі 45002,50 грн. В інших частинах позовних вимог – позов задоволено. 
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги .
3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 08.02.2023 у справі №902/972/22. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні із відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних. Судові витрати покласти на позивача.
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не дотримано вимог норми ст. 86 ГПК України, а саме не враховані докази на існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення господарської санкції (пені) в порядку ст. 233 ГПК України, та не наведені мотиви їх відхилення. За рішенням суду з  відповідача на користь позивача стягується 45002,50 грн. - пені, 58 710,44 грн. - інфляції, 8 663,42 – 3% річних; 5 789,47 грн. – відшкодування витрат на сплату судового збору та 10 000,00 грн – витрат на правову допомогу. У частині стягнення 45 002,50 грн пені відмовлено
3.3. Так, апелянт не погоджується з стягненням з нього на користь позивача 45 002,50 грн господарської санкції (пені), суб`єктивне право кредитора на стягнення якої передбачено нормами ст.ст. 216-218, ст. 230, ч. 4 ст. 231 ГК України та договором поставки. 3 урахуванням норми пункту 7 розділу IX “Прикінцеві положення” ГПК України апелянт погоджується із визначеним судом першої інстанції строком нарахування господарської санкції (пені), але не згоден із його зменшенням тільки до 45 002,50 грн.  Дискреційне повноваження суду у вигляді його права на зменшення господарських санкцій передбачено нормою ст.233 ГК України.  При реалізації цього права суд має взяти до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. При цьому, скаржник посилається на правову позицію  Верховного Суду викладену у постанові від 24.05.2022 по справі № 910/10675/21 
3.4. Відповідно до позиції Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Дійсно, строк оплати за поставлений позивачем товар настав напередодні початку збройної агресії російської федерації. 
3.5. Проте вже у цей період більшість контрагентів відповідача почали притримувати розрахунки за поставлений нами товар, мотивуючи різними причинами. Це, в свою чергу, викликало затримки у відповідача із здійсненням розрахунків. У подальшому, з 24.02.2022 надходження коштів на банківські рахунки відповідача взагалі припинилися. Відповідач стикнувся із тими самими труднощами, що спіткали весь малий та середній бізнес нашого регіону та країни в цілому – повне зупинення господарської діяльності, евакуація працівників, намагання виплатити у першу чергу заробітну плати та податки, відсутність кредитування та надходжень платежів від контрагентів тощо. На час розгляду справи дебіторська заборгованість відповідача складає 7534731,32грн, кредиторська – 8 030546, 4 грн. 14.03.2022 усі працівники підприємства відповідача були звільнені (крім директора та головного бухгалтера – для забезпечення діяльності підприємства відповідача) додатки № 4-17.
3.6. Слід зазначити, що фактичне місце знаходження відповідача – місто Дніпро, який виконує функцію військово-гуманітарного хабу для Донецького та Запорізького напрямів. Внаслідок активних бойових дій у місті Бровари був частково знищений склад, де підприємство відповідача зберігало товар, доступу до складу не було протягом тривалого часу. Склад не забезпечувався електроенергією, товар не мав умов для зберігання в умовах належного температурного режиму, а тому ті залишки товару, що не були знищені внаслідок пострілів та ракетних атак, були за першої можливості переданий на потреби ЗСУ та Сил територіальної оборони, оскільки в іншому випадку яблука би просто згнили. Як убачається із наявних у справі платіжних доручень та актів взаєморозрахунків, відповідач регулярно, добросовісно, за першої можливості (після розрахунків із ним його боржниками) здійснював погашення заборгованості. Метою відповідача є відновлення як власної господарської діяльності, так і всього ланцюгу постачання овочів та фруктів – від виробників до кінцевих споживачів – населення України, сплата податків до Державного бюджету України, а також забезпечення роботою своїх вивільнених працівників. Отже, зважаючи на викладене, відповідач просить суд не стягувати з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.
3.7. Апелянт зауважує,  що заявлена позивачем сума пені та штрафу складає 157 378,86 грн, при цьому сума основного боргу становить 228 585,14 грн, тобто сума штрафних санкцій складає набагато більше половини усієї суми боргу, що, вочевидь, не відповідає принципу розумності та справедливості. 
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Позивач - Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" у відзиві просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 08.02.2023  у справі № 902/972/22 без змін. 
4.1.2. Також, у відзиві, керуючись ст. 126 ГПК України, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 5000 грн. Так, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 5 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу за супровід справи в апеляційній інстанції, написання відзиву, долучення доказів тощо.
4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.02.2023 у справі №902/972/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.05.2023 о 15:20 годині.
4.3. Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2023, 01.05.2023 забезпечено участь представників апелянта (відповідача) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" - Ремез К.І. та позивача Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" - Столаби Ю.М. участь у судовому засіданні  03.05.2023 об 15:20 год. у справі №902/972/22 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференція використанням власних технічних засобів та електронного підпису.
4.4. В судовому засіданні 03.05.2023 представник відповідача (апелянт) підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задоволити. Надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині з відповідача штрафних санкцій - пені, інфляції та 3% річних. Відмовити повністю позивачу у задоволенні таких вимог. Просила з урахуванням наведених в апеляційній скарзі форс-мажорних обставин зменшити розмір пені.
4.5. В судовому засіданні 03.05.2023 представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги; надали пояснення в обґрунтування своєї позиції, з урахуванням наданих доказів та документів по справі. Зазначила, що відповідачем не надано доказів того, що у товариства пошкоджене майно/склади; що зіпсувалися урожаї яблук. Також не надано належних доказів на підтвердження факту форс-мажорних обставин. Просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а  рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині  - без змін.
4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 08.02.2023 у справі № 902/972/22, Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, викладені у відзиві, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2018 між Приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" (позивач, в договорі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір постачання товару №100918 (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець прийняти та своєчасно здійснити оплату товару на умовах, визначених цим Договором.
7.3. Загальна кількість, асортимент товару, ціна одиниці виміру та загальна вартість товару, визначаються Сторонами у Специфікаціях або Видаткових накладних, що є невід`ємними додатками до цього Договору. Загальна ціна Договору складається із сумарної вартості товару згідно всіх видаткових накладних, складених відповідно до цього Договору (п. 1.2. Договору).
7.4. Перехід права власності та ризиків на товар відбувається з моменту його надання у розпорядження Покупця у повному обсязі у місці завантаження, зазначеному в п.2.1 цього Договору. Датою поставки вважається дата відвантаження товару, що відповідає видатковій накладній (п. 2.4. Договору).
7.5. Приймання товару, Покупцем по кількості та якості здійснюється на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності до чинного в Україні законодавства (п. 2.7. Договору).
7.6. Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, зазначеною у Специфікаціях. На кожну окрему партію товару, що постачається, складаються окремі видаткова та податкова накладні. Покупець, після прийняття товару та необхідних документів на товар, зобов`язаний здійснити оплату за товар у безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня від дня поставки (п. 3.1. та п. 3.2. Договору).
7.7. Сторони вправі своєю домовленістю змінити порядок, форму та види здійснення розрахунків за цим Договором. Відстрочка оплати за цим договором не є комерційним кредитом (п.3.4. та п. 3.5. Договору).
7.8. У випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленого, недопоставленого або поставленого неякісного товару за кожний день прострочення поставки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, до моменту належного виконання обов`язку по поставці товару. У випадку затримки оплати за товар Покупець повинен сплатити Постачальнику суму основної заборгованості та пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, до моменту погашення заборгованості (п. 4.1. - 4.3. Договору).
7.9. Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками. Факсимільні екземпляри цього Договору, Додаткових угод та Додатків мають повну юридичну силу (п. 7.3. Договору).
7.10. Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їхнього закінчення. У разі, якщо за 30 днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін письмово не заявить про своє бажання щодо припинення Договору, цей Договір вважається автоматично продовженим на наступний календарний рік на таких самих умовах. Правило автопролонгації може бути, застосоване неодноразово (п. 8.1. Договору).
7.11. 03.12.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору постачання товару №100918 від 10 вересня 2018 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди пункт 3.2. Договору постачання товару №100918 від 10 вересня 2018 року, викласти в новій редакції наступного змісту: “ 3.2. Покупець, після прийняття товару та необхідних документів на товар, зобов`язаний здійснити оплату за товар у безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня від дня поставки. При цьому, в будь-якому разі, вартість поставленого, але не оплаченого Покупцем Товару (ліміт) не повинна перевищувати 1 000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок. При перевищенні ліміту вказаного в даному пункті Постачальник має право призупинити подальшу поставку Товару/партії Товару до моменту повної оплати Покупцем суми заборгованості за поставлений Товар. Жодні, штрафні санкції, передбачені Договором до Постачальника при цьому не застосовуються”. Всі інші умови Договору поставки товару залишаються без змін, та Сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання. Дана Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Сторонами та скріплення печатками і діє протягом всього строку дії Договору поставки товару.
7.12. На виконання умов Договору та Додаткової угоди до нього позивач поставляв відповідачу товар, зокрема, але не виключно за період з 08.01.2022 по 23.02.2022 на загальну суму 2503585,16 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (Т1 а.с.72-91).
7.13. Окрім того, у відповідача перед позивачем станом на 01.01.2022 рахувалась заборгованість за поставлений та не оплачений в 2021 році товар в розмірі 994240,84 грн, що підтверджується обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін Актом звірки взаємних розрахунків (Т.1а.с. 126,127).
7.14. Відповідач за поставлений товар розрахувався частково та не у встановлені Договором та додатковою угодою строки.
7.15. 23.03.2022 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 117, в якому просив погасити наявну заборгованість за Договором постачання товару №100918 від 10 вересня 2018 року в розмірі 828585,14 грн.
7.16. Після пред`явленої вимоги відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" частково оплачено отриману продукцію. 
7.17. Станом на 26.08.2022 за відповідачем рахувалась заборгованість по оплаті поставленого товару в сумі 258585,14 грн., що підтверджується обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін Актом звірки взаємних розрахунків (Т1 а.с.126,127).
7.18. Також 07.09.2022 відповідачем здійснено часткову оплату в розмірі 30000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1848 від 07.09.2022 (Т1 а.с. 151).
7.19. Як зазначено позивачем в позовній заяві станом на дату подання позову сума заборгованості (основного боргу) Відповідача за поставлений Позивачем Товар за Договором складає 228 585,14 грн.
7.20. В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості позивач на нарахував відповідачу 90 005,00 грн - пені, 58 710,44 грн - інфляційних втрат та 8 663,42 грн -3% річних.
7.21. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує фактичні обставини справи, викладені в позовній заяві, зводить свою позицію до обставин непереборної сили, а саме збройної агресії російської федерації, притримуванням розрахунків контрагентами та змушеним звільненням працівників підприємства.
7.22. Після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено 50000,00грн. В цій частині судом першої інстанції провадження закрито з підстав, передбачених пунктом п.2 ч.1  ст.231 Господарського процесуального кодексу України. 
7.23. За результатами розгляду позову він був задоволений частково (п.1.2.-1.4. цієї постанови) з підстав, наведених у пунктах 2.1.-2.7. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, а також заслухавши пояснення представників сторін у справі, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.
8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
8.4. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).
8.5. Щодо позовних вимог про стягнення суми основного боргу.
8.6. Приписами статей ст.  173,  175 Господарського кодексу України  унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
8.7. В свою чергу статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
8.8. У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
8.9. За змістом ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
8.10. Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
8.11. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
8.12. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
8.13. В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
8.14. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
8.15. Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
8.16. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором постачання товару №100918 від 10 вересня 2018 року та Додаткової угоди№1 до договору, не було здійснено остаточної (кінцевої) оплати вартості поставленого позивачем товару.
8.17. Місцевим господарським судом враховано, що відповідачем здійснювалася оплата отриманого товару частинами, як до підписання акту звірки взаємних розрахунків, так і після, у тому числі після відкриття провадження у даній справі.
8.18. На момент ухвалення оспорюваного рішення заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий але не оплачений товар становила 178585,14 грн.
8.19 Господарський суд Вінницької області дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу із відповідача підлягають задоволенню в сумі 178  585,14 грн, як обґрунтовані, підтвердженні доказами та не спростовані останнім.
8.20. Щодо нарахованих сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.
8.20.1. Окрім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 90 005,00 грн - пені, 58 710,44 грн - інфляційних втрат та 8 663,42 грн -3% річних.
8.20.2. Зазначені суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних обраховані виходячи із наявної суми основного боргу, яка існувала на день звернення позивача із позовом до господарського суду - 228 585,14 грн.
8.20.3. Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
8.20.4. Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.20.5. У відповідності до приписів п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
8.20.6. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
8.20.7. У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
8.20.8. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
8.20.9. Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
8.20.10. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
8.20.11. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
8.20.12. За взаємо погодженими положеннями пункту 4.3. Договору у випадку затримки оплати за товар Покупець повинен сплатити Постачальнику суму основної заборгованості та пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, до моменту погашення заборгованості.
8.20.13. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
8.20.14. Суди, здійснивши перевірку сум, заявлених позивачем до стягнення (90005,00 грн - пені, 58710,44 грн - інфляційних втрат та 8663,42 грн - 3% річних), встановили, що вони проведені арифметично вірно, помилки у таких розрахунках відсутні, а тому є такими, що підлягають до стягнення за умовами Договору та вимог національного законодавства.
8.21. Щодо зменшення розміру пені на 50%.
8.21.1. За змістом ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
8.21.2. Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
8.21.3. У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
8.21.4. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
8.21.5. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.
8.21.6. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
8.21.7. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.15 ЦК України).
8.21.8. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
8.21.9. Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
8.21.10. Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
8.21.11. Згідно із ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
8.21.12. Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
8.21.13. Такими чином вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
8.21.14. Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
8.21.15. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
8.21.16. Законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
8.21.17. Приймаючи рішення про зменшення розміру штрафу та пені, місцевий господарський суд взяв до уваги наступні обставини, а саме проведення відповідачем часткових проплат за поставлений товар до подачі позовної заяви до суду та після відкриття провадження у справі; об`єктивними обставинами складної ситуації у державі, економічного становища та збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи положення  ст.129 Конституції України, а також те, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин які є підставою для зменшення розміру пені на 50%. Крім того судом взято до уваги відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).
8.21.18. Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із визначенням розміру неустойки, що зменшується. Адже у випадку зменшення розміру неустойки, що перевищує 50% і більше буде мати місце порушення балансу інтересів сторін та може бути розцінене, як звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.
8.22. За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
8.23. В силу приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.24. Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.25. Ураховуючи надані письмові докази в обґрунтування та заперечення позовних вимог, досліджені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і апеляційний господарський суд, про часткове задоволення позовних вимог.
8.26. Щодо понесених позивачем судових витрат на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу.
8.26.1. У позовній заяві позивачем відображено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, де зазначено 5  789,74 грн - судового збору та 10000,00 грн - витрат на правничу допомогу.
8.26.2. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
8.26.3. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, які підтверджуються:
- Договором про надання правової (правничої) допомоги №АК-040121 від 04.01.2021;
-  Додатковою угодою №1 від 04.10.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги №АК-040121 від 04.01.2021 де зазначено до кого і з якими вимогами буде звертатись адвокатське бюро до суду, визначено розмір гонорару за надання правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції з фіксованою сумою 10  000,00 грн та не залежить від кількості документів та/або годин, витрачених адвокатом для надання правової (правничої) допомоги, визначено термін оплати - протягом 10 банківських днів після опублікування Господарським судом Вінницької області повного тексту рішення по справі;
- свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000354 від 10.03.2021; 
- Ордером серія ВХ №1034125 від 04.10.2022;
- Актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 06.02.2023 до договору про надання правової (правничої) допомоги №АК-040121 від 04.01.2021, де визначено загальну вартість послуг за Договором та Додатковою угодою в розмірі 10000,00 грн.
8.26.4. Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
8.26.5. Місцевий господарський суд в оспорюваному рішенні зазначив, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Даний висновок кореспондується із правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020.
8.26.6. Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
8.26.7. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
8.26.8. Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
8.26.9. При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79  ГПК України.
8.26.10. Дослідивши докази, надані позивачем в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.
8.26.11. Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
8.26.12. Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
8.26.13. Клопотання відповідача про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, обґрунтовано тим, що позов не є складним, судова практика у цій категорії справ є усталеною, спірні правовідносини регулюються однаковими правовими нормами протягом багатьох років. На думку відповідача заявлені суми штрафних санкцій, правничої допомоги та інфляційних втрат абсолютно не співмірні із сумою основного боргу. Крім того, відповідач зазначає, що не уникав і не уникає погашення боргу, отже неможливо вважати витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, неминучими, тому вважає, що у стягненні витрат на професійну правничу допомогу має бути відмовлено у повному обсязі.
8.26.14. Під час розгляду клопотання судом першої інстанції звернуто увагу відповідача, що воно не містить чітких обґрунтувань не співмірності понесених позивачем витрат та наданих адвокатом послуг (відсутній будь-який аналіз вартості наданих правничих послуг як в цілому, так і по окремо по тому чи іншому виду правової допомоги; відсутній власний розрахунок суми правничої допомоги, який на думку відповідача має бути співмірним, тощо) судом оцінено критично та спростовано долученими у цій частині письмовими доказами.
8.26.15. Беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в повному розмірі відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, оскільки в частині закриття провадження та в частині зменшення пені судові витрати покладаються на відповідача в розмірі не враховуючи закриття та зменшення.
8.27. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.
8.28. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду  Вінницької області від 08.02.2023 у справі № 902/972/22, - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 08.02.2023 у справі № 902/972/22 сплатило платіжною інструкцією №10116 від 12.04.2023 судовий збір у розмірі 3721,50 гривень.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" із урахуванням ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у цій справі.
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України питання розподілу судових витрат не вирішувалося.
11. Проголошення постанови, виготовлення повного тексту, підписання постанови.
11.1. За результатами розгляду апеляційної скарги Північно-західним апеляційним господарським судом після виходу із нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частину процесуального рішення в порядку статті 283 ГПК України.
11.2. Судом апеляційної інстанції роз`яснено сторонам, що постанова буде виготовлена, враховуючи складність справи, упродовж п`яти робочих днів.
11.3. У зв`язку із перебуванням судді Крейбух О.Г. у відпустці із 08 по 26 травня 2023 року, підписання нею повного тексту постанови, як членом колегії, відкладається до її виходу на роботу - тобто до 29 травня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                      
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФРУКТИ 2016" від 07.03.23р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року у справі №902/972/22  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Справу №902/972/22 повернути  Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "15" травня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.