ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 203/4870/22(2-а/201//2022)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Департаменту патрульної поліції
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023 року (головуючий суддя Федоріщев С.С.)
в адміністративній справі №203/4870/22(2-а/201//2022) за позовом ОСОБА_1   до відповідача  інспектора 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції    в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Шаповалової Богдани Андріївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 12.12.2022 до суду з позовом до відповідача інспектора 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Шаповалової Богдани Андріївни, в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача, пов`язані з притягненням позивача до адміністративної відповідальності;
- скасувати постанову серії ЕГА № 891560 від 11.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі. 
Позов обґрунтований тим, що 11 грудня 2022 року, приблизно о 20:00 год. він прибув на міжміському автобусі до центрального автовокзалу м. Дніпра, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10 та вийшовши з автобусу попрямував до зупинки громадського транспорту. Приблизно через 2 хвилини, того ж дня, на платформі прибуття автобусів до позивача підійшли працівники поліції та повідомили, що відносно нього буде складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.175-1 КУпАП, у зв`язку із тим, що позивач, на думку працівників поліції, курив електронну сигарету на зупинці громадського транспорту, де, відповідно до п.16 ч.2 ст.13 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» куріння заборонено. Через деякий час, інспектор поліції Шаповалова Б.А. вручила позивачу постанову, при цьому розгляд справи не здійснювався, з правами його не ознайомлювали, не надали для ознайомлення матеріали справи та інші докази, на підставі яких приймалось рішення про притягнення його до відповідальності, пояснення від нього не відбирались та відповідно не враховувались при прийнятті рішення. Крім того, фактично постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була складена не лейтенантом поліції Шаповаловою Б.А. , а іншим поліцейським, у свою чергу інспектор Шаповалова Б.А. про підписала роздрукований документ та вручила позивачу. Також позивач зазначає, що фактично ним не здійснювалось куріння електронної сигарети, оскільки після того, як він вийшов з автобусу, одразу попрямував в напрямку зупинки громадського транспорту, про вказаний факт він неодноразово повідомляв працівників поліції. За таких обставин, позивач вважає, що рішення відповідача про притягнення нього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП с необґрунтованим, прийнятим не у спосіб, що визначений нормами КУпАП, без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже протиправним та підлягає скасуванню. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023 року позов задоволено частково.
Скасовано постанову інспектора 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Шаповалової Богдани Андріївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕГА № 891560 від 11 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді попередження.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП - закрито. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не долучено до матеріалів справи жодного доказу в обґрунтування законності винесеної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.121 КУпАП, відтак дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а спірна постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Разом з цим вказав, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, безпосередні спостереження особи, а саме патрульного, які в подальшому було викладено у рапорті є належними доказами по справі.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні в порядку ст.311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕГА № 891560 інспектора 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Шаповалової Богдани Андріївни від 11 грудня 2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.175-1 КУпАП у вигляді попередження.
Позивач вважає протиправною вказану постанову.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), 
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:
- чи було вчинено адміністративне правопорушення,
- чи винна дана особа в його вчиненні,
- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,
- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,
- чи заподіяно майнову шкоду,
- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином вказана норма серед іншого передбачає оцінку поліцейським, чи винна особа у вчиненні правопорушення.
Водночас, при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейський надає оцінку доказам, які підтверджують факт вчинення правопорушення.
Зокрема, статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
При цьому зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.
Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
При цьому будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, відеоматеріали, показання свідків чи будь-які інші докази, що передбачені ст.251 КУпАП, матеріали справи не містять.
Водночас, матеріали справи містять рапорт інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старого лейтенанта поліції Данила Мукоришева згідно якого вбачається, що 11.12.2022 року під час несення служби було виявлено гр. ОСОБА_1 , який курив електронну сигарету на зупинці громадського транспорту. Згідно цих письмових пояснень відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за ч. 1 ст. 175 КУпАП.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, відеоматеріали, показання свідків чи будь-які інші докази, що передбачені ст.251 КУпАП, матеріали справи не містять, то відповідачем не доведено обставин, що викладені в постанові серії ЕГА № 891560. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції відсутність доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення (розмова по телефону під час керування транспортним засобом) не дають підстав для підтвердження події правопорушення та  встановлення вини особи у вчинені цього правопорушення
Слід зазначити, що наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.
Також Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що дає підстави для висновку, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності дій/рішень.
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 року по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 року по справі №524/5536/17.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для застосування зазначеної норми при розгляді даної справи.
Водночас колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження протиправності дій відповідача, чи наведення будь-яких спростувань щодо наявності підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності своїх дій/рішень.
Колегія суддів апеляційної інстанції, вказує на те, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності.
Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.
Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.
Оскільки не доведена вина особи на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалось, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
В силу ч. 3  ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС  не підлягають оскарженню в касаційному порядку. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 243, 286, 311, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023 року - залишити без змін. 
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова