Справа № 459/167/23                                Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/512/23                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) Ключки О.І.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 13 січня 2023 року отримав копію постанови державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № 70712938. Стверджує, що виконавче провадження № 70712938 відкрито з примусового виконання постанови № 1477/10000/22 від 01 вересня 2022 року, винесеної Київською митницею Державної митної служби України, якою його визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України та накладено штраф в розмірі 17000 грн. Постановами державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року в межах виконавчого провадження № 70712938 стягнуто з нього виконавчий збір в розмірі 1700 грн. та визначено мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 431 грн. Постановою державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 13 січня 2023 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що йому належить в межах суми 1931 грн. Зазначає, що постанова Київської митниці Державної митної служби України набрала законної сили 01 вересня 2022 року, а строк пред`явлення її до виконання – до 08 грудня 2022 року. Вказує, що не підлягає виконанню постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Вважає, що дії державного виконавця є неправомірними та суперечать чинному законодавству, оскільки постанову Київської митниці Державної митної служби України № 1477/10000/22 від 01 вересня 2022 року звернуто до виконання з пропуском встановленого законодавством строку, а відтак, така не підлягає виконанню. 
З наведених підстав просить:
-визнати неправомірними дії державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №70712938 від 11 січня 2023 року з примусового виконання постанови №1477/10000/22 від 01 вересня 2022 року, винесеної Київською митницею Державної митної служби України;
-скасувати постанову державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. про відкриття виконавчого провадження №70712938 від 11 січня 2023 року з примусового виконання постанови №1477/10000/22 від 01 вересня 2022 року, винесеної Київською митницею Державної митної служби України;
-скасувати постанову державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року про стягнення витрат виконавчого провадження;
-скасувати постанову державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року про стягнення виконавчого збору;
-скасувати постанову державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 13 січня 2023 року про арешт майна боржника. 
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2023 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. закрито на підставі п. 1.ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Ухвалу суду оскаржив  ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних або приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, накладенням штрафу, здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Зазначає, що провадження може бути закрито лише в частині оскарження постанови державного виконавця щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 431 грн., а в іншій часині скарга була обґрунтована та підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказує, що звертався зі скаргою на дії державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ключки О.І. на підставі частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», однак судом першої інстанції безпідставно застосовано частину 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Звертає увагу, що йому не роз`яснено право на звернення до суду із заявою про направлення справи до суду за встановленою юрисдикцією. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
23 травня 2023 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності скаржника та його представника. 
В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст постанови складено 06 червня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 29 травня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 06 червня 2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження постанов державного виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, належить до адміністративної юрисдикції, а відтак, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Судом встановлено, що постановою Київської митниці Державної митної служби України № 1477/10000/22 від 01 вересня 2022 року громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України.
На громадянина України ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.
25 листопада 2022 року Київська митниця Державної митної служби України поштовим зв`язком надіслала Червоноградському відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву про примусове виконання вищезазначеної постанови.
Як вбачається з Інформації про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ отриманий державним виконавцем 10 січня 2023 року. 
Постановою державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року відкрито виконавче провадження № 70712938 з виконання постанови Київської митниці Державної митної служби України № 1477/10000/22 від 01 вересня 2022 року.
Постановою державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року в межах виконавчого провадження № 70712938 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 1700 грн. 
Постановою державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 11 січня 2023 року в межах виконавчого провадження № 70712938 визначено для ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 431 грн.
Постановою державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключки О.І. від 13 січня 2023 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення, з врахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 1931 грн.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Частиною першою статті 3 Закону «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону «Про виконавче провадження»).
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення зі скаргою до суду був врегульований у статті 74 Закону «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який передбачає, що скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.
Разом з тим, скаржником оскаржуються дії державного виконавця щодо виконання постанови Київської митниці Державної митної служби України, посадові особи якої уповноважені здійснювати провадження у справах про порушення митних правил та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності, тобто іншого органу, а не суду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Отже, за правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.
Оскільки ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо виконання постанови митного органу про притягнення його до адміністративної відповідальності, а не рішення суду загальної юрисдикції, ухваленого в порядку ЦПК України, тобто, виконавчого документа, виданого іншим органом, а не судом, то така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з підвідомчістю спору адміністративному суду.
Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 161/15523/17, від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/19.
Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. 
У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою, а помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, зважаючи на імперативні вимоги ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», які визначають саме такий порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, виключаючи про цьому можливість такого оскарження в інший спосіб в порядку іншої, ніж адміністративна юрисдикція, відтак, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що провадження може бути закрито лише в частині оскарження постанови державного виконавця щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, а в іншій частині скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суперечать ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Покликання апелянта на те, що він звертався зі скаргою на дії виконавця в порядку ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, суд безпідставно застосував до даних правовідносин ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу, оскільки у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia», відповідно до якого активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між сторонами, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, тому суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, незалежно від посилань скаржника. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2023 року – залишити без задоволення.
Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 06.06.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк