ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/13621/21 пров. № А/857/17913/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шинкар Т.І., Шевчук С.М., 
з участю секретаря судового засідання:            Хабазні Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Кузаном Р.І., час проголошення рішення 15 год 24 хв у м. Львові, повний текст судового рішення складено 01 лютого 2022 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
                                                       в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - МОУ, відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення у формі протоколу комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум №31 від 04.03.2021, затверджене Міністром оборони України ОСОБА_2 від 13.03.2021, про відмову у призначенні їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина, військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що настала в період проходження ним військової служби, зобов`язати МОУ призначити, а ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити їй таку допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі смертю сина, військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_5 у період проходження ним військової служби в зоні проведення операції об`єднаних сил (далі - ООС) поблизу села. Калинове Волноваського району Донецької області внаслідок нещасного випадку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано оспорюване рішення та зобов`язано МОУ призначити та виплатити ОСОБА_1 спірну одноразову грошову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, МОУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно статті 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011), призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння. Вказує, що висновком судово-медичного експерта встановлено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупу громадянина ОСОБА_4 , виявлено в крові 0,37 г/л етанолу. Дана концентрація спирту етилового у крові, відносно живих осіб, відноситься до незначного впливу алкоголю. Вважає, що комісія дійшла правомірного висновку про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачці.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача МОУ ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, позивачку та її представника ОСОБА_6 , які заперечили проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
20.05.2018 ОСОБА_3 був прийнятий на військову службу до ЗСУ за контрактом, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 від 10.05.2018 та проходив військову службу у військовій частині (далі - в/ч) НОМЕР_3 у період з 25.08.2018 по 01.09.2018.
У період з 25.08.2018 по 01.09.2018 ОСОБА_3 брав участь у здійсненні заходів по забезпеченню національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер внаслідок вогнепального поранення, пов`язаного з проходженням військової служби в зоні проведення ООС поблизу села Калинове Волноваського району Донецької області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №200 від 03.09.2018, довідкою про причину смерті від 03.09.2018, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 19.09.2018 та витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв НОМЕР_5 від 23.04.2019.
За фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_3 посадовими особами в/ч НОМЕР_3 було проведено службове розслідування, за результатами якого складено акт, затверджений наказом командира в/ч НОМЕР_3 №697/кп від 19.09.2018. 
Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 24.12.2018 “Про внесення змін в наказ командира в/ч НОМЕР_3 №697/кп від 19.09.2018” висновок акту розслідування нещасного випадку та описову частину викладено в новій редакції. Зокрема, з посиланням на висновок судово-медичного експерта №181 зазначено, що смерть громадянина ОСОБА_3 настала внаслідок наскрізного кульового вогнепального поранення голови з багатоуламковими переломами кісток склепіння та основи черепу, розтрощенням правої лобної, тім`яної, потиличної часток головного мозку, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, які ускладнились нерівномірним кровонаповненням внутрішніх органів з переважним недокрів`ям, дистрофічними змінами внутрішніх органів, набряком легенів та головного мозку. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_3 встановлено наявність у крові 0,37 г/л етанолу. Дана концентрація спирту етилового в крові, відносно живих осіб, відноситься до незначного впливу алкоголю. Незважаючи на локалізацію вхідної кульової вогнепальної рани в лобній області, враховуючи заподіяне при контактному пострілі впритул або близькому до нього з ручної вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом (кулею), можливість заподіяння громадянином ОСОБА_3 вогнепального поранення самому собі не виключається.
Наказом командира в/ч НОМЕР_3 №251 від 06.11.2018 солдата ОСОБА_3 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 01.09.2018. В наказі вказано, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв МОУ №1064 від 23.04.2019 смерть ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби.
За фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_3 слідчим відділом Волноваського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018050630001568.
16.01.2021 слідчим слідчого відділу Волноваського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018050630001568 від 02.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України “умисне вбивство”, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Зі змісту вказаної постанови видно, що проведеним досудовим розслідуванням та зібраними доказами, їх аналізом та оцінкою в своїй сукупності, факти умисного вбивства солдата в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 , доведення останнього до самогубства іншими особами, вчинення ним самогубства та дій в стані алкогольного сп`яніння не підтвердились, а смертельне вогнепальне поранення голови він отримав внаслідок необережного поводження зі зброєю (нещасного випадку).
У зв`язку з наведеним вище та з огляду на те, що смерть ОСОБА_3 , відповідно до положень Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, пов`язана з проходженням військової служби, керуючись положеннями Закону №2011 та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (далі - Порядок №975), позивачка подала до ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву з необхідним пакетом документів, для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина військовослужбовця ОСОБА_3 .
Рішенням комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №31 від 04.03.2021 позивачці було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Вказане рішення мотивоване тим, що на час загибелі ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що виявлено під час судово-токсикологічного дослідження крові 0,37 г/л етанолу, у зв`язку з чим позивачка не має права на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, в наказі командира в/ч НОМЕР_3 №251 від 06.11.2018 та в протоколі засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв МОУ №1064 від 23.04.2019 вказані різні причини смерті ОСОБА_3 
Вважаючи протиправним оспорюване рішення, позивачка звернулася до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби. Належних та допустимих доказів вчинення ним кримінального чи адміністративного проступків, а також інших протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння відповідачами суду не надано. Суд дійшов висновку, що позивачка, як матір загиблого військовослужбовця під час проходження ним військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Позивачка своєчасно звернулась до відповідачів за отриманням такої допомоги та подала необхідний перелік документів. Доказів протилежного відповідачами суду не подано. Щодо вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_6 виплатити позивачці одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю її сина, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такої, оскільки відповідно до норм Порядку №975 призначення та виплата такої допомоги здійснюється МОУ чи іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами. Тобто, розпорядником бюджетних коштів у спірних правовідносинах є саме МОУ, а не Львівський ОТЦКСП.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2011, одноразова грошова допомога в разі загибелі, смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п.2 ч.2 ст.16 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
За змістом статті 161 Закону №2011, у випадках, зазначених в підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до абз.2 п.«а» ч.1 ст.162 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року в разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста у випадках, зазначених в підпунктах 2 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно ч.1 ст.163 Закону №2011, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. В разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб в строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення і отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених в статті 163 цього Закону.
Частиною шостою статті 163 Закону №2011 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями; навчальних або перевірочних та спеціальних зборів військовозобов`язаними; проходження служби у військовому резерві резервістами.
Відповідно до ч.8, 9 ст.163 Закону №2011, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.164 Закону №2011, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель, смерть, поранення, контузія, травма, каліцтво, захворювання, інвалідність, часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі, смерті, інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на навчальні, перевірочні, спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлений відповідним Порядком №975. 
Відповідно до п.Порядку №975, члени сім`ї, батьки, утриманці загиблого, померлого, яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби, зборів військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції підготовки необхідних для призначення пенсії документів: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого, померлого, які мають право на отримання допомоги, а в разі наявності неповнолітніх дітей, іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого, померлого військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста із списків особового складу військової частини; витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста, призваного на навчальні, перевірочні, спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі, смерті військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого, померлого; свідоцтва про шлюб для виплати грошової допомоги дружині, чоловікові; довідки органу реєстрації або житлово-експлуатаційного підприємства, організації, органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я, по батькові, місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в державному реєстрі фізичних осіб платників податків.
Відповідно до п.13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10, 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає в місячний строк після надходження документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Як видно з матеріалів справи, оспорюване рішення обґрунтоване тим, що згідно судово-токсикологічного дослідження, в крові ОСОБА_3 виявлено 0,37 г/л етанолу, а тому він на момент смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Результати такого дослідження зафіксовані у висновку експерта №181 за результатами судово-медичної експертизи, проведеної в період з 03.09.2018 по 23.10.2018 на підставі ухвали слідчого-судді Волноваського районного суду Донецької області від 05.09.2018 про призначення експертизи. 
Разом з тим, МОУ вказує, що причинний зв`язок смерті, який зазначений в наказі командира в/ч НОМЕР_3 №253 від 16.11.2018 не відповідає причинному зв`язку смерті, зазначеному в протоколі засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №1064 від 23.04.2019.
Надаючи оцінку зазначеним доводам МОУ, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.71 Закону України “Про судову експертизу” (в редакції, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою – якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Пунктом 2.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та пунктом 1.4 Правил проведення судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 передбачено, що судово-медична експертиза проводиться згідно з постановою особи, що проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді, а також за ухвалою суду.
Судово-медична експертиза, за результатами якої експертом складено висновок №181, проведена на підставі ухвали слідчого суді Волноваського районного суду Донецької області від 05.09.2018 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018050630001568 від 02.09.2018.
Водночас, згідно висновку експерта вказана експертиза проводилась у період з 03.09.2018 по 23.10.2018. При судово-імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_3 , групова приналежність крові не встановлена із-за гнильних змін. При судово-токсикологічному дослідженні визначено у крові ОСОБА_3 0,37 г/л етанолу.
Відповідно до довідки Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №2197 від 13.09.2018, ОСОБА_3 був похований 05.09.2018 в смт. Славське Сколівського району Львівської області, тобто в день постановлення слідчим суддею Волноваського районного суду Донецької області ухвали про проведення експертизи.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що зразки крові для проведення судово-імунологічного та судово-токсикологічного досліджень відібрані експертом ще до постановлення судом ухвали про проведення судової експертизи, відтак експертиза проведена з порушенням зазначених вище норм законодавства.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги висновок експерта №181 за результатами судово-медичної експертизи, оскільки такий не є належним доказом вчинення ОСОБА_3 протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, колегія суддів враховує, що 16.01.2021 слідчим слідчого відділу Волноваського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018050630001568 від 02.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України “умисне вбивство”, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. 
Як видно постанови, слідчим не було взято до уваги висновок експерта №181 як доказ вчинення ОСОБА_3 протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння.
Більше того, колегія суддів зазначає, що МОУ не заперечується та обставина, що смерть військовослужбовця настала в період проходження ним військової служби.
Вказане підтверджується витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1064 від 23.04.2019. 
При цьому, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи МОУ про невідповідність зазначеної причини смерті ОСОБА_3 з тією, що вказана в наказі командира в/ч НОМЕР_3 №251 від 06.11.2018, оскільки командир частини не уповноважений встановлювати причину смерті військовослужбовця. Такими повноваженнями наділена військово-лікарська комісія.
Також, відповідачами не заперечується, що позивачка відноситься до переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби. Належних та допустимих доказів вчинення ним кримінального чи адміністративного проступків, а також інших протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння відповідачами суду не надано. 
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року по справі  №380/13621/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	С. М. Шевчук  	
У зв`язку із перебуванням судді Шевчук С.М. з 24.03.2023 по 05.04.2023 на лікарняному, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 06.04.2023.