Справа № 759/5028/23                                                                                                   Головуючий в суді І інстанції Єросова І.Ю.
Провадження № 33/824/2774/2023                                                                                  Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 року                                                                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                     ВСТАНОВИВ:                                                
 
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Не погоджуючись із цією постановою, 11 травня 2023 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено судом 17 квітня 2023 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем строку на апеляційне оскарження постанови є 27 квітня 2023 року. 
Апеляційну скаргу подано до суду засобами поштового зв`язку 11 травня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Як на підставу поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,  ОСОБА_1 посилається на те, що в день проголошення постанови ні йому, ні його представнику її не було вручено, а копію повного тексту оскаржуваної постанови він отримав 03 травня 2023 року.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним відмовити апелянту у поновленні строку апеляційного оскарження з огляду на таке.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Частиною 2 ст.294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно  користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення постановлено за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отже  ОСОБА_1 було відомо про прийняте судом рішення, порядок і строки його оскарження.
Оцінюючи наведені у клопотанні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, суд вважає, що оскільки закон пов`язує право особи на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з моменту її винесення, а не з моменту отримання її копії, апелянт не навів у апеляційній скарзі поважних причин, які перешкоджали йому подати апеляційну скаргу у десятиденний строк, визначений законом.
Будь-яких інших об`єктивних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для оскарження постанови судді у визначений законом строк,  ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
Враховуючи вищевикладене, зазначені  ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки ним не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне оскарження постанови суду першої інстанції.
Таким чином,  ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, яка її подала.
 
На підставі викладеного, та керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
                                            
ПОСТАНОВИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року. 
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року - повернути особі, яка її подала.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

 
Суддя:                                                                                        Я.С. Мельник