ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/17643/22	Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/473/23 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Іванюта О.М. 
представника відповідача — Бочана І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17643/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року (постановлену суддею Кунець Н.Р., повний текст якої складено 20 березня 2023 року) про відмову у прийнятті заяви про зміну предмету позову та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради, третя особа – Профспілковий комітет Комунального некомерційного підприємства «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради в особі голови КОВАЛЬ Мар`яни Ігорівни про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради (далі - КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради), третя особа – Профспілковий комітет Комунального некомерційного підприємства «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради особі голови Коваль Мар`яни Ігорівни про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно позовної заяви позивачка просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_2 із посади лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради;
- поновити ОСОБА_2 на посаді лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради з 29.11.2022 року;
- стягнути з КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради на користь ОСОБА_2 заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2022 року по дату винесення рішення.
26.12.2022 року представник позивачки ОСОБА_2 – адвокат Сампара Н.М. подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила доповнити позовну заяву ще однією вимогою, а саме: стягнути з КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 150000 грн.
28.12.2022 року представник відповідача КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради – адвокат Бочан І.П. подав до місцевого суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що наказ про звільнення ОСОБА_2 із посади лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради №137 від 28.11.2022 року скасований, тому відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
03.01.2023 року представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Сампара Н.М. подала до місцевого суду заяву про збільшення позовних вимог у порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, в якій просила доповнення позовну заяву ще двома вимогами, а саме:
- визнати протиправним та скасувати наказ 149 від 22.12.2022 року про скасування наказу №137 від 28.11.2022 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ №152 від 28.12.2022 року «Про звільненні лікаря стоматолога ОСОБА_2 ».
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2023 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Сампари Н.М. про збільшення позовних вимог від 26.12.2022 року. Відмовлено у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Сампари Н.М. про збільшення позовних вимог від 03.01.2023 року. Відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради – адвоката Бочана І.П. про закриття провадження у справі.
26.01.2023 року представник відповідача КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради – адвокат Бочан І.П. подав до місцевого суду клопотання про закриття провадження у справі.
В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що наказом №137 від 28.11.2022 року КНП «Золотниківська районна лікарня» ОСОБА_2 було звільнено з посади лікаря – стоматолога у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з недотриманням підприємством двохмісячного строку попередження ОСОБА_2 про наступне вивільнення, наказ №137 від 28.11.2022 року було скасовано наступним наказом директора №149 від 22.12.2022 року. Таким чином, даним наказом позивачку було поновлено на роботі, про що свідчить табель обліку відпрацьованого робочого часу за грудень 2022 року.
Таким чином, вважає, що між сторонами не залишилось неврегульованих питань, оскільки ОСОБА_2 було поновлено на роботі та проведено всі належні їй виплати. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі на підставі вимог п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
15.03.2023 року представник позивачки — адвокат Пасічник А.З. подав до місцевого суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив прийняти заяву про зміну предмету позову та надалі розглядати справу за такими матеріально-правовими вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ №137 від 28.11.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 із посади лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України»;
- визнати протиправним та скасувати наказ №152 від 28.12.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 із посади лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України»;
- поновити ОСОБА_2 на посаді лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради з 29.11.2022 року;
- стягнути з КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2022 року по дату винесення судом рішення.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2023 року відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмету позову та закрито провадження у цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 — адвокат Пасічник А.З. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у наказі від 22.12.2022 року жодним чином не надав оцінки протиправності свого наказу від 28.11.2022 року в частині оцінки його як протиправного. Вказує, що відповідач не приймав рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі, не повідомив про вихід її на роботу після скасування наказу про її звільнення, одразу після цього 28.12.2022 року повторно звільнив ОСОБА_2 . Крім того вказує, що на момент ухвалення судом рішення про закриття провадження у справі ОСОБА_2 є звільненою з роботи. Зазначає, що наказ №152 від 28.12.2022 року «Про звільнення лікаря-стоматолога ОСОБА_2 » вручений їй не був, його надіслали поштою та вона його отримала 02.01.2023 року.
На думку апелянта ефективним способом захисту її прав є ухвалення судом рішення про скасування наказів від 28.11.2022 року та 28.12.2022 року. Також, суд першої інстанції мав обов`язок розрахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Звертає увагу, що оскільки відповідач вчасно не повідомив позивачку про скасування наказу про звільнення ОСОБА_2 від 28.11.2022 року та винесення наказу про її повторне звільнення від 28.12.2022 року, у неї не було процесуальної та фізичної можливості реалізувати своє право на зміну предмету позову вчасно.
У зв`язку наведеним просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходив.
В судовому засіданні представник відповідача — адвокат Бочан І.П. проти апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Щодо відмови у прийнятті заяви про зміну предмету позову.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11 год. 30 хв. 03.01.2023 року.
Перше судове засідання у справі було призначене на 03.01.2023 року, в яке з`явилися усі сторони.
Встановлено, що за п`ять днів до судового засідання, яке відбулося 03.01.2023 року, сторона позивача не подавала до місцевого суду відповідної заяви про зміну предмета позову.
Як вбачається із заяви позивачки про зміну предмета позову від 14.03.2023 року, остання не просила поновити строк на подачу такої заяви.
З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду про те, що подаючи заяву про зміну предмету позову від 14.03.2023 року позивачем не обґрунтовано причин пропуску строку, встановленого ч.3 ст.49 ЦПК України та не заявлено клопотання про поновлення такого строку, а тому суд першої інстанції вірно відмовив у прийняті такої заяви у зв`язку з пропуском позивачем строку на її подання.
Щодо оскарження судового рішення в частині закриття провадження у справі, апеляційний суд виходить з наступного.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.
Закриття провадження у справі – це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Предмет спору – це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову – це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження №12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона просила суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_2 із посади лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської 
сільської ради № 137 від 28.11.2022 року;
- поновити ОСОБА_2 на посаді лікаря стоматолога КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради з 29.11.2022 року ;
- стягнути з КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради на користь ОСОБА_2 заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2022 року по дату винесення рішення.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем 22.12.2022 року видано наказ №149, яким самостійно скасовано оскаржуваний наказ №137 від 28.11.2022 року про звільнення позивачки із займаної посади. 
Згідно обліку відпрацьованого робочого часу КНП «Золотниківська районна лікарня» за грудень 2022 року, позивачка у період з 01 по 09 грудня перебувала на лікарняному, кількість відпрацьованих останньою днів становить 10 робочих днів.
Як слідує з відомості КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради за листопад 2022 року, ОСОБА_2 за листопад 2022 року виплачено 22289.81 грн., в тому числі: вихідну допомогу, індексацію заробітної плати, компенсацію відпустки, надбавку за вислугу років, оклад по годинам, доплату за складність і напруженість лікарям.
З архівної відомості КНП «Золотниківська районна лікарня» Золотниківської сільської ради за грудень 2022 року вбачається, що позивачці за грудень 2022 року виплачено 6341.07 грн., в тому числі: індексацію заробітної плати, компенсацію відпустки, надбавку за вислугу років, оклад по годинам, оплату лікарняних за рахунок роботодавця, доплату за складність і напруженість лікарям, оплату лікарняних за рахунок ФСС.
З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 28.11.2022 року відповідачем внесено запис №18 про звільнення позивачки у зв`язку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (наказ №137 від 28.11.2022 року). 22.12.2022 року відповідачем внесено запис №19, згідно з яким запис за №18 є недійсним (наказ №149 від 22.12.2022 року).
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем 22.12.2022 року самостійно скасовано оскаржуваний наказ від 28.11.2022 року, яким позивачку звільнено із займаної посади. Крім цього, відповідачем проведено з позивачкою розрахунок за вказаний період шляхом перерахунку грошових коштів, що підтверджується відповідними архівними відомостями за листопад і грудень 2022 року.
Вказані обставини свідчать про відсутність предмету спору у зв`язку із скасуванням відповідачем наказу про звільнення позивачки з роботи.
Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі та її вирішення напряму залежить від вирішення вимоги про скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі.
Враховуючи, що оскаржуваний наказ скасовано; позивачку поновлено на роботі, що також має наслідком і виплату їй заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Ураховуючи вищезазначене, суд першої інстанції, дослідивши належним чином надані докази та встановивши дійсні фактичні обставини у справі, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Доводи апелянта про те, що відповідач у наказі від 22.12.2022 року жодним чином не надав оцінки протиправності свого наказу від 28.11.2022 року колегія суддів відхиляє, оскільки роботодавець не обмежений у праві самостійно скасувати наказ про звільнення працівника, якщо таке звільнення відбулося з ініціативи власника або уповноваження ним органу (роботодавця), тому скасування наказу про звільнення позивача самим відповідачем безумовно має наслідком поновлення позивача на роботі з дати звільнення та виплату йому заробітної плати за весь період вимушеного прогулу.
Твердження апелянта про те, що відповідач не приймав рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вказане спростовано записами у трудовій книжці позивачки.
Посилання апелянта про те, що на момент ухвалення судом рішення про закриття провадження у справі ОСОБА_2 є звільненою з роботи згідно наказу №152 від 28.12.2022 року апеляційний суд не приймає, оскільки предметом позову у даній справі є наказ №137 від 28.11.2022 року.
Відповідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2023 року є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 03 липня 2023 року.

Головуючий 
Судді