ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року	Львів	Справа № 260/4231/22 пров. № А/857/5954/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Улицького В.З.,
за участю секретаря                    Пославського Д.Б.,
представника апелянта           Пензов С.В.,
представника позивача           Ігнатенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Гебеш С.А. о 15 год. 41 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 24 березня 2023 року) у справі № 260/4231/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив: 
визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці від 30.09.2022 за № 890-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;
поновити ОСОБА_1 в Закарпатській митниці на рівнозначній посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці з 07.10.2022;
стягнути з Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.10.2022 по дачу винесення судового рішення.
стягнути з Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000, 00 грн.
рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19777, 13 грн звернути до негайного виконання.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що наказ відповідача про припинення державної служби та його звільнення є незаконним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Вказує на те, що ні оскаржуваний наказ про припинення державної служби та звільнення позивача, ні доповідна записка відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці № 7.7-25/15-182 від 22.09.2022, яка в оскаржуваному наказі визначена підставою його прийняття, посилань на існування будь-якої  із наведених обставин, які у розумінні п. 22 Контракту про проходження державної служби № 549 від 31.08.2021 вважається неналежним виконанням  умов цього контракту, в собі не містить та якими саме доказами підтверджується існування таких обставин не називає. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці від 30.09.2022 за № 890-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Астей» Закарпатської митниці, днем 07.10.2022. Стягнуто із Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 103643, 60 грн із утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Астей» Закарпатської митниці та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 19777,13 допущено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 задоволено заяву представника позивача про виправлення описки. Виправлено допущену описку у п. 2-5 вступної та резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 260/4231/22 шляхом виключення із їх змісту слів «Державної митної служби України в частині зазначення повного найменування  відповідача – «Закарпатська митниця».
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що досліджені у судовому засіданні доповідна записка, яка стала підставою винесення оскаржуваного наказу про звільнення та сам оскаржуваний наказ відомостей з приводу того, який саме із пунктів контракту є невиконаний та/або порушений позивачем, у зв`язку із чим має місце розірвання умов зазначеного контракту, не містить.
Водночас, у доповідній записці відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці №7.7-25/15-182 від 22.09.2022 здійснено посилання на Протокол № 3 Комісії з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контракту про проходження державної служби від 22.09.2022, де в загальному вказано про те, що нібито позивачем не забезпечено належне виконання повноважень, передбачених підпунктами 9.3, 9.11, 9.20, 9.21, 9.24, 9.26, 9.28. 9.33 та 9.38 Положення про відділ митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці, затвердженого 01.07.2021 року, чим не виконав або неналежно виконав посадові обов`язки, передбачені підпунктами 3.1, 3.3, 3.7 та 3.8 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської  митниці. 
Разом з тим, ні оскаржуваний наказ про припинення державної служби, ні доповідна записка відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці № 7.7-25/15-182 від 22.09.2022 року, яка в оскаржуваному наказі визначена підставою його прийняття, посилань на існування будь-якої із наведених обставин, які у розумінні п. 22 Контракту про проходження державної служби № 549 від 31.08.2021 року вважаються неналежним виконанням умов цього контракту не містить.
Аналізуючи вказану довідку, суд першої інстанції вказав на те, що має місце формальне зазначення Комісією переліку пунктів Положення про відділ, де працював позивач, та посадової інструкції позивача, що свідчить про відсутність чіткої та однозначної причини звільнення позивача, наведені лише загальні формулювання звільнення, що мас наслідком порушення принципу «правової визначеності».
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційних скаргах зазначають, що відповідно до пп. 13.4.1 та пп. 13.4.2 п. 13 Розділу І Порядку № 530 Комісією встановлено недотримання позивачем умов Контракту № 549 від 31.08.2021 та не підтверджено дотримання принципу доброчесності у зв`язку із чим прийнято рішення про вжиття управлінських заходів кадрового характеру. Так, заступником начальника відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці  подано доповідну записку керівнику митниці із пропозицією щодо припинення контракту з ОСОБА_1 , що у подальшому послугувало підставою для прийняття оскаржуваного наказу. Таким чином, у зв`язку із наявністю порушення ОСОБА_1 умов Контракту про проходження державної служби та принципу доброчесності, відповідачем при виданні  оскаржуваного наказу було правомірно застосовано наведені норми права, що вказує на  відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 починаючи з серпня 2017 року працював в органах митної служби (а.с. 27).
31.08.2021 року між ОСОБА_1 , та Закарпатською митницею (далі - відповідач) було укладено контракт про проходження державної служби № 549 (а.с.16-21), згідно умов якого позивач призначається па посаду державної служби - головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці. Строк дії цього контракту з 02.09.2021 по 29.08.2024.
На посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці з укладенням контракту про проходження державної служби, у порядку переведення з Закарпатської митниці Держмитслужби, ОСОБА_1 призначено наказом Закарпатської митниці № 691-о від 31.08.2021 (а.с. 25).
22.09.2022 Закарпатською митницею надіслано позивачу лист за № 7.7-08- 1/12/29/5562, яким повідомлено ОСОБА_1 про припинення раніше укладеного контракту про проходження державної служби від 31.08.2021 № 549 з 30.09.2022 у зв`язку із невиконанням, неналежним виконанням умов цього контракту про проходження державної служби.
06.10.2022 позивача було ознайомлено зі змістом наказу відповідача від 30.09.2022 за № 890-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », згідно пункту 1 якого наказано: «припинити державну службу та звільнити 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці, у зв`язку з неналежним виконанням умов контракту про проходження державної служби, відповідно до пункту З частини дванадцятої статті 31-1, пункту 9 частини першої статті 83 та статті 88-1 Закону.
Позивач вважаючи спірний наказ про звільнення протиправним, звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.
Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України зокрема передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна людина повинна мати можливість заробляти собі на життя професією, яку вона вільно обирає (пункт 1 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на працю як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ).
Частиною 1 ст. 1 Закон № 889-VІІІ визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч. 2 ст. 1 Закон № 889-VІІІ).
Основні обов`язки державного службовця визначені в ст. 8 Закону № 889-VІІІ.
Відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України (далі - МК України) працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Так, ч. 3 ст. 569 МК України встановлено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Згідно ч. 5 ст. 570 МК України з особами, які призначаються на службу до митних органів на посади державної служби, можуть укладатися контракти про проходження державної служби відповідно до законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Рішення про віднесення посади державної служби до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби, приймається до проведення конкурсу керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або керівником митниці у разі делегування йому відповідних повноважень.
Контракт про проходження державної служби укладається з особами у разі необхідності забезпечення організації та виконання завдань, що мають як тимчасовий, так і постійний характер.
Чисельність посад державної служби в митному органі, на які здійснюється призначення з укладанням контракту про проходження державної служби, не обмежується.
Контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.
Дія контракту про проходження державної служби за умови належного його виконання державним службовцем може бути продовжена за угодою сторін на той самий або більший строк, але не більше ніж на три роки шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.
Порядок укладення контракту про проходження державної служби з особою, яка призначається на посаду державної служби, регламентований ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ.
Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Згідно з ч. 2 ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ порядок призначення на посади державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби, зокрема, визначає: 1) умови, за яких призначення на посаду державної служби може здійснюватися на умовах, передбачених контрактом; 2) обчислення строку проходження державної служби за контрактом та порядок набрання контрактом чинності; 3) види і порядок узгодження додаткових умов контракту; 4) порядок укладання контрактів; 5) відповідальність сторін та порядок вирішення спорів; 6) порядок продовження строку, зміни умов, припинення дії та розірвання контракту; 7) особливості укладання окремих контрактів.
Частиною 5 ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ визначено, що до істотних умов контракту належать: 1) місце роботи і посада державної служби; 2) спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби; 3) дата набрання чинності та строк дії контракту; 4) права та обов`язки сторін; 5) завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання; 6) режим праці та відпочинку; 7) умови оплати праці; 8) відповідальність сторін та вирішення спорів; 9) підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту.
За взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби.
При укладанні контракту про проходження державної служби не допускається звуження обсягу прав державного службовця, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 8 ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.
Згідно з ч. 9 ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ контракт про проходження державної служби підписується державним службовцем та суб`єктом призначення або керівником державної служби і є невід`ємною частиною акта про призначення на посаду.
Контракт про проходження державної служби набирає чинності з дати, визначеної в акті про призначення на посаду як дата початку виконання посадових обов`язків (ч. 10 ст. 31-1 Закону № 889-VІІІ).
Відтак, відносини, зокрема, щодо припинення державної служби, регулюються Законом № 889-VIII. Застосування до відносин щодо припинення державної служби законодавства про працю можливе лише в частині відносин, що не врегульовані цим Законом, а з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби.
Підстави для припинення державної служби визначено приписами статті 83 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з частиною першою якої державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).
Відтак, однією з підстав припинення державної служби є підстави, передбачені контрактом про проходження державної служби (у разі укладення).
Як згадувалось вище, 31.08.2021 року між ОСОБА_1 , та Закарпатською митницею (далі - відповідач) було укладено контракт про проходження державної служби № 549 (а.с.16-21) (далі - Контракт), згідно умов якого позивач призначається па посаду державної служби - головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці. 
Згідно п. 5 Контракту, особа відповідно до контракту зобов`язується виконати завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання.
Відповідно до п. 21 Контракту дія цього контракту припиняється: у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт; за ініціативою особи або за згодою сторін; за ініціативою державного органу – у разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту; у разі припинення державної служби з підстав, визначених ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу», та з інших підстав, визначених законодавством.
У разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту державний орган повідомляє особі про припинення цього контракту не пізніше ніж за сім календарних днів до такого припинення.
Як вбачається із змісту п. 22 Контракту неналежним виконанням або невиконанням особою цього контракту вважається: невиконання посадовою особою завдання (завдань) у строки, визначені Графіком виконання завдань; недосягнення особою ключових показників завдання (завдань); невиконання додаткових умов цього контракту.
Згідно зі ст. 88-1 № 889-VIII Закону щодо припинення державної служби з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби визначено, що контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові, крім передбачених цим Законом, підстави припинення державної служби.
Як встановлено судом, із змісту оскаржуваного наказу про припинення державної служби та звільнення позивача із займаної посади, а також з письмового повідомлення про припинення контракту, оформленого листом Закарпатської митниці № 7.7-08-1/12/29/5562 від 22.09.2022 року, вбачається, що єдиною підставою для звільнення позивача визначено п. 3 ч. 13 ст. 31-1, п. 9 ч. 1 ст. 83 та ст. 88-1 Закону № 889-VIII, а саме: у зв`язку із невиконанням, неналежним виконанням умов контракту про проходження державної служби.
Разом з цим, як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що досліджені у судовому засіданні доповідна записка, яка стала підставою винесення оскаржуваного наказу про звільнення та сама оскаржуваний наказ відомостей з приводу того, який саме із пунктів контракту є невиконаний та/або порушений позивачем, у зв`язку із чим має місце розірвання умов зазначеного контракту, не містить.
Водночас, у доповідній записці відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці №7.7-25/15-182 від 22.09.2022 здійснено посилання на Протокол № 3 Комісії з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контракту про проходження державної служби від 22.09.2022, де в загальному вказано про те, що нібито позивачем не забезпечено належне виконання повноважень, передбачених підпунктами 9.3, 9.11, 9.20, 9.21, 9.24, 9.26, 9.28. 9.33 та 9.38 Положення про відділ митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці, затвердженого 01.07.2021, чим не виконав або неналежно виконав посадові обов`язки, передбачені підпунктами 3.1, 3.3, 3.7 та 3.8 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської  митниці. 
Однак, ні оскаржуваний наказ про припинення державної служби, ні доповідна записка відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці № 7.7-25/15-182 від 22.09.2022, яка в оскаржуваному наказі визначена підставою його прийняття, посилань на існування будь-якої із наведених обставин, які у розумінні п. 22 Контракту про проходження державної служби № 549 від 31.08.2021 вважаються неналежним виконанням умов цього контракту не містить.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суд першої інстанції, що, має місце формальне зазначення Комісією переліку пунктів Положення про відділ, де працював позивач, та посадової інструкції позивача, що свідчить про відсутність чіткої та однозначної причини звільнення позивача, наведені лише загальні формулювання звільнення.
Твердження відповідача про незабезпечення належного виконання повноважень, передбачених підпунктами 9.3, 9.11, 9.20, 9.21, 9.24, 9.26, 9.28, 9.33 та 9.38 Положення про відділ митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці, затвердженого 01.07.2021, саме по відношенню до позивача є некоректним, так як ці підпункти стосуються повноважень Відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» в цілому, а не конкретно повноважень позивача, який є тільки головним державним інспектором цього відділу та до посадових обов`язків якого спрямування та координація роботи відділу не входить.
Що стосується твердження відповідача про не виконання або неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.1, 3.3, 3.7 та 3.8 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці, суд оцінює критично з огляду на те, що Комісією конкретних фактичних обставин стосовно дій чи бездіяльності позивача, які б дійсно мали місце та, які б свідчили про неналежне виконання позивачем покладених на ньому посадових обов`язків, не зазначено.
Так, Комісією з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контракту про проходження державної служби, висновки якої оформлено Протоколом № 3 від 22.09.2022, фактів неправильного застосування, недотримання і а/або невиконання позивача вимог законодавства України з питань державної митної справи не встановлено. Також у Протоколі № 3 від 22.09.2022 конкретні відомості про виявлення фактів не ініціювання та/або не складання позивачем протоколів про порушення митних правил у тих випадках коли для цього існували достатні правові підстави, як і про виявлення фактів не виконання доручень, розпоряджень керівництва та/або інші повноваження, передбачені Положенням про відділ, відсутні.
У відповідності до ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VІІІ, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Як слідує із листа Закарпатської митниці № 7.7-08-1/12/28/210/І/АДВ/5997 від 07.10.2022 та відповідачем підтверджено, службові розслідування відносно ОСОБА_1 не проводилися, дисциплінарні стягнення до ОСОБА_1 не застосовувалися.
Відтак, жодного дисциплінарного стягнення до позивача, в тому числі і на підставі п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» відповідачем до ОСОБА_1 не застосовувалося, що свідчить про протиправність наказу про звільнення останнього через неналежне виконання останнім умов контракту про проходження державної служби, і наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Астей» Закарпатської митниці, днем 07.10.2022.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду попередньої інстанції щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі № 260/4231/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 23 травня 2023 року