ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2023 р.                                                                 Справа №921/654/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                               Кордюк Г.Т.
суддів                                                                         Кравчук Н.М.
                                                                                Плотніцького Б.Д.

Без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області б/н від 23.03.2023(вх. №01-05/913/23 від 27.03.2023)
на рішення   Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 (Повне рішення складено 6 березня 2023 року; Суддя М.С. Стадник)
у справі   № 921/654/22
за позовом:   Тернопільського обласного центру зайнятості, вул. Текстильна, 1б, м. Тернопіль, 46007
до відповідача:   Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001
про:   стягнення 17 560,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 14035769) на користь Тернопільського обласного центру зайнятості ( вул. Текстильна, 1б, м. Тернопіль, 46007, ідентифікаційний код 05392691) 17 560 (сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 36коп. виплаченого забезпечення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00коп. витрат по сплаті судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що внаслідок протиправної відмови органу Пенсійного фонду України у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, завдано матеріальної шкоди (збитків) Тернопільському міському центру зайнятості у розмірі 17 560,36 грн. отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 10.04.2020 до 21.10.2020. Між завданою шкодою і неправомірними діями відповідача існує причинний зв`язок. Матеріали справи не містять доказів, які давали б можливість суду дійти висновку про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу.
Не погодившись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 23.03.2023 (вх. №01-05/913/23 від 27.03.2023), у якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позову Тернопільського обласного центру зайнятості про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що саме на Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття покладено обов`язок щодо перевірки страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Позивач не був позбавлений можливості вчасно перевіряти обґрунтованість виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , проте таких заходів не вжив. Окрім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. ОСОБА_1 , реалізовуючи своє право на оскарження в судовому порядку рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком, був зобов`язаний повідомити Тернопільський обласний центр зайнятості про наявність обставини, яка може вплинути на виплату допомоги по безробіттю, однак свідомо приховав даний факт. Тернопільський обласний центр зайнятості повинен був звернутися до ОСОБА_1 з вимогою повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю. Отже, сума виплаченого забезпечення за період перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного з 10.04.2020 по 20.10.2020 у розмірі 17  560 грн. повинна бути стягнена з ОСОБА_1 , а не Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області. Таким чином, відповідач вказує на те, що позивачем  не доведено наявності всіх елементів, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності.
08.05.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Тернопільського обласного центру зайнятості надійшов відзив б/н, б/д (вх. №01-04/3010/23 від 08.05.2023), в якому позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості 10.04.2020 з питання сприяння у працевлаштуванні. З 10.04.2020 по 21.10.2020 йому надано статус безробітнього, призначено, нараховано та отримано допомогу по безробіттю в сумі 17 560,36грн, як застрахованій особі.  ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із працевлаштуванням з 21.10.2020. На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21 Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з   02.03.2020. Таким чином, отримана допомога по безробіттю за період з 10.04.2020 по 21.10.2020 підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки призначена допомога виплачувалася центром зайнятості на виконання Закону України «Про зайнятість населення»  та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»   і таке призначення виплати відповідно до частини 1   ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»   не було б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зазначене свідчить про наявність завданої майнової шкоди Тернопільському обласному центру зайнятості та причинного зв`язку між   протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та заподіяною шкодою
Автоматизованою системою документообігу суду справу №921/654/22 розподілено до розгляду судді   доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів   Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області б/н від 23.03.2023(вх.№01-05/913/23 від 27.03.2023) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 залишено без руху. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати суду докази сплати судового збору в розмірі 3 721, 50 грн. за подання апеляційної скарги.
10.04.2023 від апелянта надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено платіжну інструкцію №846 від 10.04.2023 про сплату 3721,50 грн судового збору.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 відкрито   апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області б/н від 23.03.2023(вх. №01-05/913/23 від 27.03.2023).
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
ОСОБА_1 звернувся 10.04.2020 до Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю;
-згідно витягу із наказу Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ200410 від 10.04.2020 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 10.04.2020 по 04.04.2021 та розпочато її виплату з 10.04.2020;
-відповідно до наказу Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 22.10.2022 №НТ201022 припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного, у зв`язку із працевлаштуванням та припинено йому виплату допомоги по безробіттю з 21.10.2020;
-виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період квітень 2020 року   жовтень 2020 року в сумі 17 560,36грн підтверджено довідкою Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості, а саме: квітень 2020 року   2 146,49грн, травень 2020 року   3 168,64грн, червень 2020 року   3 066,42грн, липень 2020 року   2 698,45грн, серпень 2020 року   2 534,90 грн, вересень 2020 року   2 453,13 грн, жовтень 2020 року   1 492,33 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21, яке набрало законної сили , задоволено частково позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1  періоди роботи з 26.02.1991 по 31.12.1994 та з 02.01.1995 по 01.04.2000 та призначити пенсію за віком з 02.03.2020.
Відповідно до довідки від 19.08.2021 №1900-0215-8/24498 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком з 02.03.2020.
Тернопільським обласним центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , про що складено акт № 128 від 20.08.2021.
В ході розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , отримує пенсію за віком з 02.03.2020 року, яка призначена рішенням №192650005253 від 07.06.2021 року Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, підстава для призначення - рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/431/21 від 02.03.2021.
Тернопільським обласним центром зайнятості видано наказ від 26.08.2021 №231"Д" про повернення коштів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в сумі 17 560,36грн, які були виплачені центром зайнятості як допомога по безробіттю за період з 10.04.2020 по 21.10.2020 безробітному ОСОБА_1 ..
Позивач   направив на адресу відповідача 30.08.2021 копію наказу від 26.08.2021 №231"Д" та повідомлення №29-05/1038 від 30.08.2021 про відшкодування допомоги по безробіттю у сумі 17 560,36грн у п`ятнадцятиденний термін з моменту отримання повідомлення, яке отримано останнім 31.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач у листі від 15.09.2021 №1900-0802-8/27586 просив надіслати розрахунок виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування на обліку з 10.04.2020 по 20.10.2020.
Позивач 17.09.2021 направив відповідачу листом №29-0/1142 довідку про виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період квітень 2020 року   жовтень 2020 року в розмірі 17 560,36грн, який отриманий відповідачем 20.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення
Листом від 08.10.2021 №1900-0802-830014 відповідач повідомив про відсутність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області допомоги по безробіттю у сумі 17 560,36грн.
Несплата відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю ОСОБА_1 стала підставою звернення позивача до суду з позовом.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 14035769) на користь Тернопільського обласного центру зайнятості ( вул. Текстильна, 1б, м. Тернопіль, 46007, ідентифікаційний код 05392691) 17 560 (сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 36коп. виплаченого забезпечення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00коп. витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Доводи апелянта про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області та шкодою завданою Тернопільському обласному центру зайнятості, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, колегія вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до  ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у   статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ст. 1173 Цивільного кодексу України   шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого      Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з ч. 1  ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні  статті 1173 ЦК України.
На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма   статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (аналогічний висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 916/336/17).
Пунктом 7 частини 1  статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Колегія суддів зазначає, що виплата допомоги по безробіттю у розмірі 17 560, 36 грн. здійснювалася позивачем на виконання імперативних норм   Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1   статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини 1   статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 . 
Отже, наявність шкоди у позивача та причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою є очевидним.
Подібний правовий висновок викладено в Постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/455/17 та від 13.02.2018 у справі №915/282/17.
Відповідно до положень частини 1 статті   7, статті   8   та пункту 1 частини 2 статті   16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21, яке набрало законної сили,   задоволено частково позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком з 02.03.2020 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018р. у справі № 917/1345/17).
Отже, факти встановлені рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21 мають преюдиціальне   значення та не потребують доказування у даній справі.
Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Желтяков проти України», «Христов проти України»).
Таким чином, внаслідок неправомірних дій Відповідача, що підтверджується рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21, громадянин ОСОБА_1 своєчасно не отримав належного пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, тоді як Тернопільський обласний центр зайнятості здійснював виплати допомоги по безробіттю громадянину ОСОБА_1 у розмірі 17 560,36  грн. з 10.04.2020 до 21.10.2020., що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Головного Управління Пенсійного Фонду у Тернопільській області та понесеними Позивачем збитками.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність Позивачем наявності всіх елементів правопорушення в діях Відповідача, необхідних для притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення шкоди на підставі статей   1166,   1173 Цивільного кодексу України.
Подібний правовий висновок щодо застосування статей 1166 та 1173   Цивільного кодексу України   та   статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   викладено в постановах Касаційного господарського суду від 13.02.2018 року у справі № 915/282/17, від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17.
Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1   ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 3721, 50 грн., який сплачений згідно з платіжною інструкцією за № 846 від 10.04.2023.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області б/н від 23.03.2023(вх. №01-05/913/23 від 27.03.2023) - залишити без задоволення.
                2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2023 у справі    №921/654/22 – залишити без змін.
                3.   Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.
                4.   Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
                5.   Порядок та строк оскарження встановлено ст.ст. 288 – 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                   Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                       Кравчук Н.М.

Суддя                                                                       Плотніцький Б.Д.