Справа № 728/1772/22 	Головуючий у 1 інстанції Роздайбіда О. В. 	
Провадження № 33/4823/269/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                          	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
захисника - Гармаша М.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року, 

                                      у с т а н о в и в: 

           Цією постановою суду      ОСОБА_1 , 
                                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                            громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Судом було встановлено, що 22 грудня 2022 року, о 20:52 год., ОСОБА_1 по вул. Героїв Крут, 65 у м. Бахмачі, керував автомобілем «Кіа Черато», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що судом було поверхнево розглянуто справу, не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження її обставин, а висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах. На думку сторони захисту, поліцейські  фактично спровокували і підбурили ОСОБА_1 до його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що відеозапис не фіксує всіх обставин  та не підтверджує наявність складу правопорушення, однак судом не було враховано недопустимості відеозаписів у якості доказу винуватості ОСОБА_1 . Також вказує, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 його права і обов`язки, в тому числі і права на захист. Наголошує на відсутності у матеріалах справи направлення на огляд до медичного закладу після незгоди продувати приладу "Драгер", та на відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Звертає увагу на практику ЄСПЛ та вважає, що суд перебрав на себе обв`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності і є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
В засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та проси їх задовольнити з викладених  в ній підстав.
ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. 
З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ААД № 063595 від 22.12..2022 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі відмовився, власноруч його підписав та в поясненнях додав, що "не згоден" (а.с. 2).
Згідно довідки відділення поліції від 26.12.2022 року ОСОБА_1 має посвідчення водія. (а.с. 3).
Згідно розписки ОСОБА_2 , остання зобов`язується доставити автомобіль «Кіа Черато», державний номерний знак НОМЕР_1 , за місцем проживання (а.с. 5).
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, як був зупинений автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Поспілкувавшись, поліцейський повідомив, що з автомобіля відчутний запах алкоголю та запропонував йому пройти огляд на місці за допомогою приладу  "Драгер", на що водій погодився та намагався вирішити питання не складання протоколу стосовно нього. Видно як поліцейський відкупорює мундштук та готує "Драгер" для продуття, на що водій відповів "я відмовляюсь, не хочу". Поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. На чергове запитання поліцейського чи вживав алкогольні напої водій відповів, що в піццерії випив пива, огляд проходити не буде. Водія попереджено про ведення відеофіксації та про складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього за фактом відмови від проходження огляду. Поліцейський ознайомлює зі змістом протоколу та відсторонює від керування. Будь-яких запитань чи зауважень водій не виказував.  
За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до беззаперечного висновку, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які є належними та допустимими, з урахуванням вимог чинного законодавства.
Що стосується тверджень в скарзі щодо не роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а тому позбавлений можливості їх реалізувати, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, та апелянтом не наведено, якими правами ОСОБА_1 через свою необізнаність не мав змоги скористатися під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Посилання  в апеляційній скарзі на те, що поліцейські  фактично спровокували і підбурили ОСОБА_1 до його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки формат спілкування в повному обсязі зафіксований на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, та переглянувши вказаний відеозапис, апеляційним судом упередженого ставлення чи схиляння до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння з боку поліцейських не встановлено. Більше того, ОСОБА_1 повністю усвідомлював вимогу поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, розумів ситуацію, в якій опинився, та будь-якої незгоди, прохань, пропозицій чи зауважень з його сторони не надходило.
Слід зазначити і те, що проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.
Вказівка апелянта на порушення безперервності відеофіксації та можливого монтажу є непереконливими, оскільки відеозапис проводився на місці та у час вчинення правопорушення, на ньому безперервно зафіксовано увесь розвиток подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення. 
Посилання, викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, є непереконливим, беручи до уваги, що вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже, є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі, складеному повноважною на те особою. Даний відеозапис беззаперечно доводить факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що в повній мірі спростовує його доводи про протилежне.
Що стосується доводів про відсутність в матеріалах справи направлення на медичний огляд, то апеляційний суд вважає їх некоректними, оскільки у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направлення видається у разі згоди особи, яка керує транспортним засобом проїхати до медичного закладу.
Однак, у цій справі ОСОБА_1 визнано винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено як самостійний склад правопорушення.
Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що мають формальний характер і спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
   Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування  транспортними засобами у стані сп`яніння  украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко