Постанова               
Іменем України
(додаткова)
 
13 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 824/118/22
провадження № 61-1261ав23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д., 
 
за участю секретаря судового засідання - Азарова А. С.,
 
учасники справи:
заявник (стягувач)- IEC Industrie Export GmbH (Німеччина),
боржник (особа, яка подала апеляційну скаргу) - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
за участю представника стягувача - Хомин Оксани Мирославівни,
за участю представника боржника- Гвоздицького Костянтина Олеговича ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду (просп. Повітрофлотський, 28, 
м. Київ) заяву представника ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) адвоката Муляра Євгенія Григоровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі за заявою IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі 
№ 230/2021 за позовом IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
У вересні 2022 року заявник IEC Industrie Export GmbH (Німеччина)звернувся до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення 
у справі за заявою IEC Industrie Export GmbH (Німеччина)про визнання 
і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі № 230/2021 за позовом IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») (Україна) про стягнення заборгованості, у якій просив суд:
- визнати та надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі № 230/2021 за позовом IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості за контрактом № 53-129-01-20-02039.
- видати виконавчий лист про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) 14 130,00 Євро - основного боргу, 301,00 Євро - 3 % річних, 1 511,97 Євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, разом 15 942,97 Євро.
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року заяву IEC Industrie Export GmbH про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі № 230/2021 задоволено.
Визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі № 230/2021 за позовом IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості.
Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі № 230/2021 такого змісту:
«Стягнути з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) 
14 130,00 Євро - основного боргу, 301,00 Євро - 3 % річних, 1 511,97 Євро на відшкодування витрат з арбітражного збору, а разом 15 942,97 Євро».
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Додатковою ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року заяву IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) в особі представника - адвоката Муляра Є. Г. про відшкодування витрат на правову допомогу  задоволено частково.
Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь IEC Industrie Export GmbH (Dammweg 7; Mainz, Germany D-55130 HRB 45907) витрати на правову допомогу у розмірі                      300,00 євро.
Не погоджуючись із постановленими Київським апеляційним судом ухвалами ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) подало апеляційні скарги.
Постановою Верховного Суду від 23 березня 2023 року апеляційні скарги 
ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишено без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року та додаткову ухвалу Київського апеляційного судувід 18 січня 2023 року залишено без змін.
Короткий зміст та доводи заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу
У судовому засіданні, яке відбулося 23 березня 2023 року, до закінчення судових дебатів у справі представник IEC Industrie Export GmbH 
(Німеччина) - Муляр Є. Г. вказав, що зазначена у відзиві на апеляційну скаргу сума витрат на правничу допомогу є попереднім розрахунком, просить такі судові витрати не стягувати, так як буде подано уточнену заяву у встановлений ЦПК України строк. 
27 березня 2023 року до Верховного Суду представник ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) - Муляр Є. Г. подав заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 400,00 Євро. Просить задовольнити заяву та покласти вказані витрати на боржника.
Заяву мотивовано тим, що у зв`язку з наданням Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Копусь і Муляр» консультації заявнику, формуванням правової позиції, підготовкою та поданням відзиву на апеляційну скаргу, участю в судовому засіданні, підготовкою та поданням цієї заяви, IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) понесла витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 400,00 Євро, що підтверджується додатковою угодою від 20 лютого 2023 року № 4 до договору про надання правової допомоги від 28 липня 2021 року № KMLF /49/21, рахунком 
від 07 березня 2023 року № 49/2021/7 на суму 400,00 Євро, а також банківською випискою від 17 березня 2023 року, доданими до заяви.
Доводи особи, яка подала заперечення на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу
30 березня 2023 року від ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Верховного Суду надійшло клопотання про відмову у покладенні на боржника витрат на правову допомогу, пов`язаних 
з розглядом апеляційної скарги, у якому просить відмовити у задоволенні заяви IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) про відшкодування таких витрат, оскільки вони є завищеними. У разі задоволення судом зазначеної заяви, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки він не відповідає частині четвертій статті 137 ЦПК України. Також просить врахувати фінансовий стан боржника.
03 квітня 2023 року до Верховного Суду від представника ІЕС Industrie Export GmbH - Муляра Є. Г. подано заперечення на клопотання про відмову
у покладенні на боржника витрат на правову допомогу, у якому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.  
Позиція сторін у суді апеляційної інстанції
Представник ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Гвоздицький К. О. просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат, понесених IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи.
Представник IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) Хомин О. М. просила заяву про відшкодування судових витрат, понесених IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи, задовольнити у повному обсязі.
Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції
У пункті 3 частини першої, частині третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства                                       є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів                    у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі                            і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, представник IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) - адвокат Муляр Є. Г. просив, зокрема, покласти на ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» витрати на правову допомогу, понесені особою, інтереси якої він представляє, що пов`язані з апеляційним розглядом справи у Верховному Суді.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) у зв`язку з переглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, його представник надав:
- заяву, в якій зазначено, які дії вчинені, а саме: консультація клієнта; формування правової позиції та узгодження її з клієнтом; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу; підготовка та подання заперечення на клопотання про відмову у покладенні на боржника витрат на правову допомогу; участь в судовому засіданні у справі; підготовка та подання заяви щодо відшкодування витрат на правову допомогу;
- додаткову угоду № 4 до договору про надання правової допомоги                     від 28 липня 2021 року № KMLF/49/2021, укладену 20 лютого 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Копусь і Муляр» та IEC Industrie Export GmbH (Німеччина), за умовами якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснювати представництво клієнта в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду у апеляційному провадженні щодо ухвали Київського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року у справі                     № 824/118/22 про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 серпня 2022 року у справі № 230/2021(пункт 1); загальна сума додаткової угоди (сума гонорару Адвокатського об`єднання) становить 400,00 Євро, які клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню протягом трьох робочих днів з дати укладення цієї угоди (пункт 2);
- копію рахунку від 07 березня 2023 року № 49/2021/7 на оплату передбачених додатковою угодою послуг у сумі 400,00 Євро;
- банківську виписку від 17 березня 2023 року про переведення IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) на рахунок Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Копусь і Муляр» грошових коштів в сумі 400,00 Євро за вказаним рахунком № 49/2021/7;
- ордер про надання IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) правничої допомоги у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду адвокатом Муляром Є. Г. від 22 березня 2023 року серії АА № 1286785;
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю                    від 02 липня 2018 року серії КВ № 000240, видане Радою адвокатів міста Києва Муляру Є. Г. (а.с. 8).
Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, 
що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі 
№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
30 березня 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулося до суду з клопотанням про відмову у задоволенні заяви представника IEC Industrie Export GmbH про відшкодування витрат на правничу допомогу або їх зменшення з посиланням на те, що розмір таких витрат є необґрунтованим та не відповідає принципу співмірності заявленого розміру наданим послугам зі складністю справи. 
У пунктах 150-151 постанови Великої Палати Верховного Суду
від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження 
№ 12-14гс22) вказано, що клопотання про зменшення розміру витрат 
на професійну правничу допомогу має бути належним чином мотивовано. 
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням 
з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово поновому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, подане ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», не містять достатніх обґрунтувань та відповідних доказів завищення витрат на послуги адвоката, неспівмірності їх зі складністю справи та надмірністю таких витрат.
За умовами додаткової угоди № 4 до договору про надання правової допомоги від 28 липня 2021 року № KMLF/49/2021 IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) зобов`язалося оплатити послуги Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Копусь і Муляр» у Євро.
У зв`язку з цим, враховуючи договірні умови оплати IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) адвокатських послуг, Верховний Суд визначає відшкодування витрат на правничу допомогу в Євро.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 
2022 року у справі № 824/15/22 (провадження № 61-7657ав22).
З огляду на зазначене Верховний Суд дійшов висновку, що заява представника ІЕС Industrie Export GmbH - Муляра Є. Г. про ухвалення додаткового рішення у справі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись статтями 141, 259, 270, 382 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) -                                                                                                                                                                                                                                                                  адвоката Муляра Євгенія Григоровича задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, у сумі 400 (чотириста) Євро.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник