ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 357/504/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Цуранов А.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                 Оксененка О.М.,
суддів:                                                       Лічевецького І.О.,
                                                            Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на рішення Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 03 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Радуляк Михайла Михайловича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суд Київської області з адміністративним позовом до Інспектора поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Радуляк Михайла Михайловича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6387120 від 09.01.2023 року, складену капралом поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Радуляк М.М.
Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки позивач не використовує вказаний автомобіль для комерційних цілей та отримання прибутку.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 03 березня 2023 року адміністративний позов - задоволено.
Скасовано постанову інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала Радуляк М.М. серії ЕАР №6387120 від 09.01.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрито.
В апеляційній скарзі, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки транспортний засіб «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 за реєстрований за ТОВ «Нові Продукти», тому останній використовується у власній господарській діяльності.
Як зазначає апелянт, враховуючи норми чинного законодавства, винесення оскаржуваної постанови здійснено правомірно, що свідчить про безпідставність позовних вимог.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2023 постановою серії ЕАР № 6387120, складеною інспектором капралом поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Радуляк М.М., ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною третьої статті 121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09.01.2023 о 13:58:10 год. в с. Атаки, вул. Н03, 304, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України та статтю 35 Закону України «Про дорожній рух».
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки автомобіль, яким керував позивач 09.01.2023 не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку, оскільки протилежне не доведено відповідачами належними та допустимими доказами, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Частиною третьою статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Виходячи з наведених вище правових норм, у разі не проходження обов`язкового технічного контролю настає адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).
Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вказаного Закону  встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем пункту 31.3 «б» Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, повинен був надати, зокрема, відеозапис події, із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення тощо.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №338/126/17.
При цьому, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.      
З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2023 о 13:58:10 год. в с. Атаки, вул. Н03, 304, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України.
На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано оптичний диск, що містить відеофайли: d2ce635bab93ff704e1fce0965ee05c7 та d9ab0046cabb97c9e9bcf1862d6693e4, початок запису: 09.01.2023 13:43:05, кінець запису: 09.01.2023 14:10:43, записано 0162008 Радуляк М.М. , де зафіксовано спілкування позивача з інспектором та процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.
У відповідності до частин першої-другої ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Аналіз положень статті 35 Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Відповідно до п.п. 15 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 (далі - Порядок), транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - це транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Згідно зі статтею 29 Закону України від 05.04.2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.07.1997 року (далі - Правила).
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
- транспортними засобами спеціального призначення;
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
- службовими легковими автомобілями;
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Відтак, нормами чинного законодавства чітко врегульовано порядок перевезень пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Якщо транспортний засіб використовується в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи в цілому, то він підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.
Як свідчать матеріали справи, власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , є ТОВ «Нові продукти Україна».
Однак, у відповідності до договору найму транспортного засобу № 080121-ТЗ від 08.02.2021 року, укладеного між ТОВ «Нові продукти Україна» та ФОП ОСОБА_1 та акта приймання-передачі автомобіля від 01.07.2022 року, вказаний автомобіль переданий позивачу в тимчасове володіння та користування на власний розсуд за плату (п. 1.1 договору).
Пунктом 2.1 вказаного договору визначено заборону перевозити в автомобілі будь-яких осіб, а також перевозити комерційні вантажі з метою отримання прибутку.
Тобто, транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , є легковим автомобілем та використовується ОСОБА_1 на підставі договору найму на власний розсуд з умовою про заборону перевозити в автомобілі будь-яких осіб, а також перевозити комерційні вантажі з метою отримання прибутку.
З огляду на зазначене автомобіль, яким керував позивач 09.01.2023 року, не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку, оскільки протилежне не доведено відповідачами належними та допустимими доказами.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у постановах від 17.10.2019 у справі № 678/483/17 та від 08.07.2020 у справі № 731/186/17.
Посилання апелянта на судові рішення у справі №344/9184/22 колегія суддів оцінює критично, оскільки останні не є релеватними до спірних правовідносин.
Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною третьою статті 121 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від серії ДП18 № 787956 від 09 травня 2021 року, не підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення незаконною та її скасування.
Отже, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 272, 286, 308, 310, 311, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 03 березня 2023 року - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук