ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/4505/21  Номер провадження 22-ц/814/2771/23	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів за минулий час, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, стягнення аліментів на утримання на час вагітності, пологів, до досягнення дитиною трьох років
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
16.07.2021 ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суд м. Харкова із вказаним позовом, відповідно до уточнених позовних вимог (а.с. 4 - 13 т. 2) прохала: 
???1. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 1126, складений 27.04.2021 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), виключивши відомості з актового запису про народження в графі батько « ОСОБА_4 , громадянин України» та зазначивши батьком дитини « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України».
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти за минулий час в порядку ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, а саме за період з жовтня 2021 року по день звернення до суду із дійсним позовом, в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
4. Стягнути з ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_2 додаткові витрати на малолітню доньку -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були фактично понесені позивачем на придбання препарату для щеплення, у розмірі 1 218,50 грн. 
5. Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та  ОСОБА_2 з липня 2019 року по жовтень 2020 року.
6. Стягнути з ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_2 аліменти на її утримання за час вагітності, прологів та до досягнення донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 
7. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів зав один місяць в порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.
8. Судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з травня 2016 року перебувала у відносинах з відповідачем, згодом сторони вирішили створити сім`ю, з липня 2019 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу. Наприкінці серпня позивач дізналася, що вагітна, про що повідомила відповідача. Згодом відповідач припинив ночувати вдома, з жовтня 2020 року позивач не бачила відповідача, він ігнорував усі її повідомлення, фактично залишив її та ще ненароджену дитину.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року позовні вимоги  ОСОБА_2 - задоволено частково.
Визнано батьківство  ОСОБА_1  щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 1126 від 27.04.2021, складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), матір`ю якої є  ОСОБА_2 , виключивши відомості з актового запису про народження в графі батько « ОСОБА_4 » та зазначивши батьком дитини « ОСОБА_1 ».
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 16.07.2021 (з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2022 про виправлення описки (а.с. 262 т. 2).
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на її утримання за час вагітності, пологів та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  додаткові витрати на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 1 218,50 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн, на правову допомогу в розмірі 68 276 грн, всього - 68 184 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 276 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесені судові витрати на оплату судової експертизи в розмірі 7 614 грн.
Із вказаним рішенням та додатковим рішенням не погодився відповідач  ОСОБА_1 та оскаржив їх в апеляційному порядку.

Процесуальні питання
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.03.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року в частині встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на дитину, розподілу судового збору, а також апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року в частині стягнення витрат на проведення експертизи - повернуто скаржнику, ОСОБА_1 у зв`язку із відкликанням апеляційної скарги в цій частині до відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача  ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року в частині задоволених вимог про:
- Стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліментів на її утримання за час вагітності, пологів та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021; 
- Стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 68 276 грн; 
- Стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2 276 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
В апеляційній скарзі (уточнивши вимоги у зв`язку із частковим відкликанням апеляційної скарги (а.с. 38-40 т. 3)) відповідач ОСОБА_1 прохав скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року в частині стягнення з нього аліментів на утримання  ОСОБА_2  за час її вагітності та пологів до досягнення дочкою трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021, а також в частині стягнення з нього 68 276 грн, понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, а також скасувати додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року в частині стягнення з нього 2 276 грн понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
Вказував на процесуальні та технічні порушення процедури проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі, а саме те, що збором зразків біологічного матеріалу займався судовий експерт С.О. Зюбрій, яким складено клопотання від 19.01.2022 (т. 2 а.с. 64), а відповідно до висновку експерта проведенням судової експертизи займався старший судовий експерт сектору молекулярно-генетичних досліджень та обліку Харківського НДЕКЦ МВС О.В. Канава (т. 2 а.с. 84-99). Вважає, що відповідно до Інструкції про порядок відбирання зразків букального епітелію для проведення судових молекулярно-генетичних експертиз проведенням експертизи та збором біологічного матеріалу повинен був займатись експерт, якому доручено проведення експертизи. Також вказував, що строк проведення експертизи був порушений, з моменту збору зразків біологічного матеріалу пройшло більше трьох місяців. 
Щодо незгоди із розміром стягнутих з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі зазначав, що свої заперечення з цього приводу з об`єктивних причин не міг надати до суду першої інстанції, оскільки отримав докази таких витрат тільки 12.12.2022 о 13 год 51 хв поштою, а судове засідання проводилось 13.12.2022, та його клопотання про відкладення розгляду не було задоволено судом.
Зазначав, що позивачка є помічником адвоката Лиски Павла Олександровича з 08.05.2019, з яким укладено договір у справі, та має досвід роботи у сфері права 5 років та спеціалізується на сімейних спорах, зокрема, 24.02.2022 отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, рекламує себе у соціальних мережах, як адвокат із сімейного права. 
Вказував на нелогічність дій позивачки, яка при зверненні до суду із позовом прохала звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутний майновий стан, а сама уклала договір на правову допомогу із адвокатом на орієнтовну суму 40 000 грн. 
Щодо затраченого часу адвокатом на підготовку та складання позовної заяви (6 годин вартістю 50 дол США за годину) та інших послуг (сумарно 10 годин): збір необхідних доказів, підготовка нормативно-правового обґрунтування позовної заяви, підготовка і складення заяви про виклик свідків, підготовка і складення заяви про призначення і проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, підготовка і складення клопотання про витребування доказів, підготовка і складення заяви про звільнення від сплати судових витрат, а саме судового збору - вказував, що це все відноситься до позовної заяви. Таким чином, представником позивача було витрачено 16 годин, вартість кожної складає 50,00 дол США. Тобто, позивачем було, начебто, витрачено 800,00 дол США, що на дату подання позовної заяви приблизно становило 21 830,00 грн, при мінімальній заробітній платі 6 000,00 грн станом на липень 2021 року. 
Вважає, що не мають бути компенсовані за його рахунок витрати позивача на підготовку заяви про звільнення від сплати судового збору, на складання якої адвокатом витрачено часу 0,5 годин, оскільки у задоволені такого клопотання судом було відмовлено.
Вказував, що більшість поданих позивачем матеріалів до позову - це роздруківки з мессенджерів, які не мають жодного значення для вирішення справи, на збирання яких витрачено 2 години. За друк позову з додатками, які у більшості не мають жодного значення для вирішення справи, плату у розмірі 100 дол США вважає нелогічним.
Витрати на правову допомогу не відповідають складності справи з урахуванням того, що позивач має стаж роботи у сімейних справах понад 5 років.
Щодо витрат адвоката на супровід клієнта під час проведення судово-молекулярної експертизи (4,5 годин), зазначено, що такі витрати не мають враховуватись, оскільки представник позивача не був присутній під час проведення експертизи 02.11.2021 та 22.02.2022. Супровід 05.11.2021 не міг бути здійснений через допущену описку в ухвалі Ленінського районного суду м. Харкова від 09.09.2021. У повідомленні про неможливість проведення експертизи (т. 2 а.с. 56) зазначено тільки про присутність сторін 02.11.2021 
Щодо витрат адвоката на представництво інтересів позивача у судових засіданнях (8,5 годин) вказував, що фактично сумарно тривалість усіх засідань, у яких участь приймав адвокат, складає 4 години 55 хвилин та 45 секунд + 29 хвилин 16 секунд очікування рішення суддів під час засідання 17.12.2022, тобто, округлюючи, витрачено 5,5 годин робочого часу, з них 0,5 годин «в режимі очікування», які оплачуються як 50% від погодинної ставки.
Щодо витрат адвоката на ознайомлення з матеріалами справи, формування адвокатських запитів та складання заяв (0,5 годин) вказував, що у стягненні цих витрат слід відмовити, оскільки із заявою відповідача про виправлення описки  ознайомився  ОСОБА_6 , повноваження якого на представництво інтересів позивача у справі належним чином не підтверджені.
Щодо складення заяви від 28.04.2022 до МВС України з приводу судової генетично-молекулярної експертизи, збереження результатів у зв`язку із активними бойовими діями на території міста Харкова і Харківської області (0,5 годин) - вказував, що такі витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки в матеріалах справи сама заява відсутня та доказове значення її незрозуміле.
Щодо складення заяви до Харківського НДЕКЦ МВС України від 09.07.2022 щодо направлення матеріалів цивільної справи разом із Висновком експерта до суду (1 година) - вказував, що такі витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки в матеріалах справи сама заява відсутня та її вчинення не має жодного сенсу, адже суд за своєю власною ініціативою листом від 20.07.2022 запросив звіт про виконання ухвали про призначення експертизи (т. 2 а.с. 74).
Щодо складення адвокатських запитів: до Департаменту соціальної політики ХМР щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку, як ВПО (1 година); до Державної прикордонної служби України щодо перетинання ОСОБА_1 державного кордону (1 година); до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до Міністерства соціальної політики України щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до Регіонального центру послуг щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до ПН ХМНО ОСОБА_7 щодо її працівника ОСОБА_1 (1 година) - вказував, що такі витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки в матеріалах справи самі запити відсутні та їх доказове значення у справі незрозуміле.
Щодо складення заяви до Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2022 про прийняття справи до провадження (0,5 годин) - вказував, що такі витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки в матеріалах справи сама заява відсутня та її значення для справи, оскільки ухвалою від 15.07.2022 суд і так відновив провадження у справі відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду, яким змінено підсудність судових справи Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. 
Також, зазначено, що договір на правничу допомогу, укладений між позивачкою та адвокатом Лискою П.О. є фіктивним в частині розрахунків між ними, метою якого стягнення з нього якомога більше коштів.
Заперечень інших учасників справи на апеляційну скаргу.
06.04.2023 від представника позивача, адвоката Лиски П.О., в межах строку, встановленого судом, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення - без змін.
В апеляційній скарзі зазначав, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено обставин, у чому полягає незаконність рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання позивачки за час вагітності та пологів до досягнення дитиною трьох років. Вказував, що фактично строк проведення експертизи припав на воєнний стан в Україні; біологічні зразки були відібрані 22.02.2022, тобто напередодні введення в Україні воєнного стану, однак це не спростовує батьківства відповідача щодо спільної дитини. Відповідач не клопотав про проведення повторної експертизи, а апеляційну скаргу в частині встановленого батьківства відкликав.
Щодо доводів скаржника про ненадання йому судом часу для надання своїх заперечень зазначено, що судом першої інстанції надавався відповідачу достатній час для ознайомлення з матеріалами справи та надання своїх заперечень. Той факт, що позивачка є адвокатом не позбавляє її конституційного права на отримання професійної правничої допомоги для захисту власних прав та інтересів. Порядок обчислення гонорару визначений договором, а не тим договором, як зазначав відповідач, що викладений на Веб-сайті адвоката позивачки. Посилання скаржника на фіктивність цього договору є припущеннями, адже фіктивність договору встановлюється судовим рішенням.
Щодо оцінки відповідачем адвокатських запитів на предмет їх належності, зазначено що оцінка зібраних у справі доказів є прерогативою суду та суд першої інстанції правомірно на підставі наданих доказів здійснив розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Жодних аргументів щодо незаконного стягнення з відповідача витрат на правову допомогу за додатковим рішенням відповідачем не наведено в апеляційній скарзі.
Процесуальні питання
26.04.2023, поштовим відправленням від 21.04.2023, до Полтавського апеляційного суду від скаржника ОСОБА_1 надійшли пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу.
18.05.2023 за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від скаржника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення від 17.05.2023.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Чинним ЦПК України у Розділі V «Перегляд судових рішень» Глави 1 «Апеляційне провадження» не передбачено процесуального права на подачу скаржником пояснень щодо відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України  право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Апеляційний суд зазначає, що пояснення скаржника щодо відзиву на апеляційну скаргу від 26.04.2023 та додаткові пояснення від 17.05.2023 не є тими поясненнями, що передбачені ч. 5 ст. 174 ЦПК України, а за своїм змістом містять доводи і аргументи, на які скаржник не посилався в апеляційній скарзі (нові доводи), тобто по суті є доповненням апеляційної скарги, які подані поза межами передбаченого ч. 1 ст. 364 ЦПК України процесуального строку, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги та залишаються без розгляду, оскільки подані поза межами процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 364 ЦПК України. Право учасників справи на надання суду пояснень, регламентоване п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України не може використовуватись всупереч порядку, передбаченому статтею 364 ЦПК України щодо подання доповнень до апеляційної скарги.
Подібного висновку щодо правомірного залишення апеляційним судом пояснень скаржника без розгляду дійшов Верховний Суд у постанові від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18. 
Щодо долучених сторонами на стадії апеляційного перегляду справи доказів, апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 367 ЦПК України регламентовано межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Так, частинами 1 - 3 вказаної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
З огляду на наведені норми процесуального права, апеляційний суд зазначає, що долучені сторонами на стадії апеляційного перегляду справи документи, які не були подані до суду першої інстанції та оцінку яким суд першої інстанції не надавав, апеляційним судом не приймаються, оскільки сторонами не обґрунтовано об`єктивну неможливість (з поважних причин) їх подачі у передбаченому законом порядку до суду першої інстанції.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Щодо визнання батьківства, суд першої інстанції встановив наступне.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження від 27.04.2021 № 1126 (том 1 а.с. 30-31).
Також встановлено, що в актовому записі від 27.04.2021 № 1126 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
Позивач ОСОБА_2 станом на час народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зареєстрованому шлюбі не перебувала.
Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з вимогами ч. ч. 1 і 2 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до висновку експерта від 18.05.2022 № СЕ-19/121-22/805-БД (том 2 а.с. 84-97) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічна спорідненість, ймовірність даної події складає 99,99996%. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ймовірність даної події складає 99,999999999993%.
В силу норм ЦПК України питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновок експерта, у тому числі судово-генетичної, з урахуванням вимог ст. 110 ЦПК України, для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Судом першої інстанції зазначено, що висновок експерта від 18.05.2022 № СЕ-19/121-22/805-БД узгоджується з дослідженими в справі доказами та не спростований відповідачем.
ОСОБА_1 , надаючи в судовому засіданні 13.12.2022 пояснення по суті позовних вимог, фактично не оспорював фат свого батьківства щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановивши дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача. Обираючи спосіб захисту порушеного права, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту походження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до актового запису про народження дитини підлягають внесенню відповідні зміни.

Щодо встановлення факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції встановив наступне.
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20), від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19).
Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц. Постанова Верховного Суду у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року).
Дослідивши зібрані у справі докази, в тому числі показання допитаних в судовому засіданні свідків, місцевий суд дійшов висновку, що позивач не надала суду належних і допустимих переконливих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем з липня 2019 року по жовтень 2020 року. Тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю в судовому засіданні.
Щодо стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції встановив наступне.
Відповідно до ст. ст. 141, 155, 180, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини; аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
В поданій до суду позовній заяві позивач просить визначити розмір аліментів в частці від доходів відповідача.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Установивши, що позивач та відповідач є особами працездатного віку, спеціалістами у сфері права, з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини і обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів, місцевий суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.

Щодо стягнення аліментів на дитину за минулий час, суд першої інстанції встановив наступне. 
Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову).
Також аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Позивач звернулася до суду з даним позовом 16.07.2021.
Вимоги позивачки щодо стягнення аліментів саме з часу звернення до суду з даним позовом, а не з часу визнання відповідача батьком дитини, є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач з часу народження дитини, тобто з 14.04.2021 вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, зокрема, наявні письмові вимоги позивача до відповідача про відшкодування понесених нею витрат та надання допомоги.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки станом на час вжиття позивачем заходів до стягнення з відповідача аліментів не було встановлено його батьківство, отже відсутні підстави вважати, що мало місце свідоме ухилення відповідача від надання утримання дитині, а тому відмовив у стягненні аліментів на дитину за минулий час.
Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції установив наступне.
Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання малолітньої в розмірі 1 218,50 грн. 
Місцевим судом установлено, що відповідач, будучи батьком дитини, добровільно участі в утриманні дитини не приймав.
Позивачка, на утриманні якої знаходиться дитина, дійсно фактично понесла додаткові витрати на малолітню дитину, зокрема, пов`язані з її здоров`ям, а саме: витрати на лікування, планове щеплення, що підтверджено як медичною документацією з відповідними рекомендаціями, так і відповідними квитанціями та чеками щодо придбання препаратів та ліків.
Такі витрати позивача на придбання препарату для щеплення є документально підтвердженими (том 1 а.с. 279).
В подальшому позивач своїм правом на збільшення позовних вимог не скористалася.
Суд першої інстанції, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на малолітню дитину в розмірі 1 218,50 грн, які понесені разово, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У вищезазначеній частині рішення місцевого суду не оскаржується, а отже не переглядається апеляційним судом.
Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки під час вагітності до досягнення дитиною трьох років (оскаржувана частина), судом першої інстанції установлено наступне.
Судом першої інстанції установлено, що з часу вагітності, пологів, а також станом на час вирішення справи судом, відповідач ОСОБА_1 , кровна спорідненість якого з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доведеною, матеріальну допомогу позивачу ОСОБА_1 не надавав.
Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, зокрема, він є працездатною особою, має заробіток.
Місцевий суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 підлягає стягненню утримання за час вагітності, пологів та до досягнення дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Вирішуючи зазначену частину позовних вимог місцевий суд виходив з того, що право на утримання за час вагітності триває протягом всього періоду вагітності і починається з того часу, як тільки вагітність була виявлена.
Разом з тим, з даним позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 16.07.2021. Враховуючи ту обставину, що судом не встановлено підстав для стягнення аліментів з відповідача за минулий час, відповідне утримання на користь позивача підлягає стягненню з часу звернення до суду, тобто, з 16.07.2021.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в оскаржуваній частині, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.
Щодо оскарження рішення суду в частині стягнення аліментів під час вагітності до досягнення дитиною трьох років
Статтею 84  СК України передбачено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Перебування чоловіка та жінки в зареєстрованому шлюбі в силу норм ст. 84 СК України не є обов`язковою умовою для покладення на чоловіка зобов`язань з утримання жінки на час вагітності та до досягнення дитиною трьох років (ст. 91 СК України).
Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права при розгляду спорів про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, викладені у постанові Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 487/5798/20.

Установивши обставину батьківства відповідача щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , врахувавши матеріальне становища платника аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років, підлягають задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; станом на час народження дитини позивач у шлюбі не перебувала, дитина проживає разом із нею, що підтверджено наявною у справі довідкою про склад сім`ї від 14.07.2021 (а.с. 33 т. 1), а батьківство відповідача ОСОБА_4 щодо  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи і рішення суду першої інстанції в частині встановлення батьківства жодною із сторін у справі не оскаржується.
Відповідач ОСОБА_4 відкликав апеляційну скаргу в цій частині, а тому доводи апеляційної скарги щодо його незгоди із порядком проведення судової молекулярно-генетичної експертизи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів під час вагітності. 
Оцінку висновку молекулярно-генетичної експертизи з точки зору законності, належності, допустимості та достатності, як доказу у справі, вже було надано судом першої інстанції, і здійснення його переоцінки, чи перегляд висновків суду першої інстанції щодо встановлення батьківства буде виходити за межі апеляційного перегляду справи.
Відповідач не спростував висновків суду першої інстанції щодо його здатності надавати таке утримання.
Апеляційна скарга не міститься заперечнь щодо визначення судом першої інстанції розміру таких аліментів та часу, з якого такі аліменти призначено до стягнення.
Отже, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання не спростували.
Щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 68 276 грн та додаткового рішення в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2 276 грн.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (серед іншого, подачу клопотання про зменшення суми заявлених до стягнення витрат у порядку статті 137 ЦПК України), що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 40 000 грн, та зазначено, що детальний опис робіт та розрахунок витраченого адвокатом часу буде надано пізніше. 
Також, до позовної заяви доданий договір про надання правової допомоги від 14.07.2021, укладений між адвокатом Лискою П.О. та Скляровою Р.В.; ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Лиски П.О. (а.с. 356-358 т. 1).
Копію позову з додатками отримано відповідачем 21.08.2021, про що зазначено ним у відзиві на позов (а.с. 16 т. 2). 
Адвокат позивача, Лиска П.О., у судовому засіданні 30.11.2022 у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів у справі заявив про надання доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що вбачається з протоколу судового засідання (а.с. 228-229 т. 2).
12.12.2022, до ухвалення рішення судом першої інстанції по суті справи, через систему «Електронний суд» від адвоката Лиски П.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на правничу допомогу, відповідно до якого зазначено, що фактичні витрати перевищують орієнтовну суму витрат, зазначену у позовній заяві, по-перше, через невизначеність необхідних послуг, які стануть необхідними протягом розгляду справи, а по-друге, у зв`язку із збільшенням курсу долара США по відношенню до гривні станом на час оплати послуг, вартість яких розраховується за договором у доларах США. Зазначено, що гонорар адвоката, визначений пунктом 8 договору у погодинній оплаті в розмірі 50 доларів США, підлягає сплаті в гривні за курсом НБУ на дату розрахунку готівкою або безготівковою формою. Курс долара США по відношенню до гривні станом на 09.12.2022 (день фактичної оплати) становив 36,56 грн/1 долар США. Станом на 09.12.2022 адвокатом витрачено 45 годин робочого часу вартістю по 1 828,00 грн, отже загальний розмір гонорару складає: 45 год х 1 828,00 грн = 82 260 грн.
До вказаного клопотання долучено наступні докази: акт здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 09.12.2022; квитанція до прибуткового касового ордера 1-0912 від 09.12.2022 на суму 82 260 грн, а також докази надіслання цих документів відповідачу та третій особі у справі на електронну адресу. (а.с. 236-242 т. 2).
Згідно з актом здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 09.12.2022, вбачається наступне.
Адвокат станом на 09.12.2022 надав Клієнту правові послуги у наступному обсязі та витрачено наступну кількість часу, а Клієнт їх прийняв: ??
- Надання Клієнту усної консультації, правової інформації і роз`яснень з правових питань з приводу порядку і процедури визнання батьківства, проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнення аліментів на дитину, на матір дитини, стягнення аліментів за минулий період та необхідності подання відповідної позовної заяви - 1 година; 
- ??Збір необхідних доказів для складення Позовної заяви про визнання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнення аліментів - 2 години; ??
- Підготовка і складення позовної заяви до ОСОБА_1 про визнання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнення аліментів - 6 годин; ??
- Підготовка і складення Заяви про звільнення від сплати судових витрат, а саме судового збору - 0,5 годин; 
- ??Підготовка і складення Заяви про виклик свідків - 0,5 годин; 
- ??Підготовка і складення Заяви про призначення і проведення судової молекулярно-генетичної експертизи - 1 година; ??
- Підготовка і складення Клопотання про витребування доказів - 2 години; ??
- Підготовка Нормативно-правового обґрунтування позовної заяви - 2 години; 
- ??Підготовка позовної заяви з додатками для її подання до суду (друк позову з додатками, засвідчення копій документів) - 2 години; 
- Ознайомлення з матеріалами справи № 642/4505/21 (Відзив відповідача на позовну заяву) - 0,5 години; 
??- Представництво інтересів Клієнта під час підготовчого судового засідання, яке відбулось 09.09.2021 - 1 година, ??
-Супровід Клієнта під час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи 02.11.2021 - 1 година; 
-Супровід Клієнта під час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи 05.11.2021 - 1 година; ??
-Ознайомлення з матеріалами справи № 642/4505/21 (Заява відповідача про виправлення описки в Ухвалі) - 0,5 години, ??
-Представництво інтересів Клієнта під час підготовчого судового засідання, яке відбулось 23.11.2021 - 0,5 години; ??
-Представництво інтересів Клієнта під час підготовчого судового засідання, яке відбулось 17.12.2021 - 1 година; 
-Супровід Клієнта під час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи 22.02.2022 - 2,5 години; 
-Складення Заяви від 28.04.2022 до Міністерства внутрішніх справ України з приводу проведеної судової генетично-молекулярної експертизи, збереження результатів у зв`язку із активними бойовими діями на території міста Харкова і Харківської області - 0.5 години; 
-Складення Заяви до Харківського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.07.2022 щодо направлення матеріалів цивільної справи о 642/4505/21 разом із Висновком експерта до Київського районного суду міста Полтави - година; 
-??Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Департаменту соціальної політики Харківської міської ради щодо громадянина України - ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку як ВПО - 1 година; ??
-Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1 - 1 година; 
-??Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо громадянина України - ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку як ВПО - 1 година; ??
-Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації щодо громадянина України - ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку як ВПО - 1 година;
-??Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Міністерства соціальної політики України щодо громадянина України - ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку як ВПО - 1 година; ??
-Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Регіонального центру послуг щодо громадянина України - ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку як ВПО - 1 година; ??
-Складення та відправка Адвокатського запиту в інтересах Клієнта до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Анікєєвої Дінари Анатоліївни щодо ї працівника - громадянина України - ОСОБА_1 - 1 година; 
-??Ознайомлення з відповідями на Адвокатські запити - 0,5 години;
-??Складення Заяви до Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2022 про прийняття до провадження справи № 642/4505/21 - 0, 5 години; ??
-Складення Заяви від 08.08.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції ??0,5 години; 
-??Ознайомлення з матеріалами справи № 642/4505/21 (Висновок експерту) - 0,5 години; ??
-Складення та відправка Клопотання від 10.08.2022 про приєднання доказів до матеріалів справи № 642/4505/21, його направлення учасникам судового процесу - 2 години; 
-Складення та відправка Клопотання від 03.09.2022 про приєднання доказів до матеріалів справи № 642/4505/21, його направлення учасникам судового процесу - 2 години; ??
-Складення та відправка Заяви про участь свідків у судовому засіданні по справі N° 642/4505/21 в режимі відеоконференції - 0,5 години; 
-??Ознайомлення з матеріалами справи № 642/4505/21 (Відповіді на виконання Ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2022 при витребування доказів) - 0,5 години; ??
-Представництво інтересів Клієнта під час підготовчого судового засідання, яке відбулось 08.09.2022 - 0,5 години; ??
-Представництво інтересів Клієнта під час судового засідання, яке відбулось 13.10.2022 ??- 2,5 години; 
-??Представництво інтересів Клієнта під час судового засідання, яке відбулось 21.11.2022 ??- 0,5 години; 
-Представництво інтересів Клієнта під час судового засідання, яке відбулось 30.11.2022 - 1 година;
В Акті зазначено, що Клієнт не має претензій щодо наданих послуг. 
Гонорар адвоката обчислюється відповідно до ст. 8 Договору у погодинній оплаті в розмірі 50 (п`ятдесят) доларів США та підлягає оплаті в гривні за курсом НБУ на дату розрахунку готівкою або безготівковою формою. Курс долару по відношенню до гривні за НБУ станом на 09.12.2022 складає 36,56 грн. 
Станом на 09.12.2022 Адвокатом витрачено 45 годин робочого часу вартістю по 1 828, 00 грн, отже загальний розмір гонорару складає 45 год * 1 828, 00 грн. - 82 260 (вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят) грн.
Суд першої інстанції, дослідивши надані стороною позивача докази, дійшов висновку про їх пов`язаність із розглядом справи, розумність визначення, обґрунтованість, та, ухвалюючи рішення по суті спору 13.12.2022, стягнув з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83 %) витрат на професійну правничу допомогу у сумі 68 276 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що в нього не було об`єктивної можливості детально ознайомитися та проаналізувати витрати позивача на адвоката у справі, оскільки докази таких витрат він отримав на свою електронну пошту тільки 12.12.2022 о 13 год 51 хв, тоді як судове засідання у справі було призначене на 13.12.2022 о 09 год 00 хв, та його клопотання про відкладення розгляду справи судом першої інстанції задоволено не було.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2022 ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подане клопотання про надання матеріалів справи на ознайомлення, а з журналу судового засідання 13.12.2022, участь у якому приймали обидві сторони у справі, вбачається, що ОСОБА_1 підтримав своє клопотання для детального ознайомлення з показаннями свідків, надання своїх пояснень та заперечень. 
Апеляційний суд зазначає, що судові засідання неодноразово відкладались судом першої інстанції, у тому числі за клопотанням ОСОБА_1 , та відповідач мав достатньо можливості ознайомитись із матеріалами справи, у тому числі, отримавши 12.12.2022 на електронну пошту розрахунок витрат позивача на правничу допомогу, мав достатньо можливості надати до суду письмово або заявити під час судового засідання 13.12.2022 клопотання щодо співмірності витрат позивача на правову допомогу відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, однак диспозитивно скористався своїм правом.
Таким чином, відсутні правові підстави для перевірки судом апеляційної інстанції співмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Разом із тим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує критерії визначені, зокрема, частиною 3 ст. 141 ЦПК України, а саме при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З мотивувальної частини рішення суду першої інстанції вбачається, що дійшовши висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 82 260 грн, суд першої інстанції не дослідив зміст таких послуг відповідно до Акту здачі-приймання наданих послуг від 09.12.2022, та належним чином не обґрунтував свій висновок.
Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що фактично послуги з підготовки і складення позовної заяви (6 годин); підготовка нормативно-правового обґрунтування позовної заяви (2 години); підготовка позовної заяви з додатками для її подання до суду (2 години) є одним і тим самим процесом послуг. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 25.01.2023 у справі № 761/33563/20, від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19, написання позовної заяви та здійснення аналізу правових позицій Верховного Суду є послугами, що дублюються, складовими одного завдання, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті в повному обсязі. Таким чином, витрати з підготовки нормативно-правового обґрунтування позовної заяви та підготовки (2 години) та з підготовки позовної заяви з додатками для її подання до суду (2 години) є дійсно необґрунтованими та відшкодуванню не підлягають.
Апеляційний суд також погоджується з доводами скаржника про те, що витрати позивача на супровід адвокатом Клієнта під час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи 02.11.2021, 05.11.2021, 22.02.2022 (загалом 4,5 години) не відносяться до витрат на правову допомогу, пов`язаних із розглядом справи, а є послугами з представництва адвокатом інтересів Клієнта в інших установах чи організаціях, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про їх відшкодування.
Інші доводи скаржника, щодо безпідставності стягнення витрат адвоката на складення адвокатом позивача заяви про виклик свідків, призначення експертизи у справі, заяви про витребування доказів, заяви про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані документи є окремими процесуальними документами правового характеру, окреме складення яких відноситься до правничої допомоги, що пов`язана із розглядом справи.
Щодо витрат позивача на правову допомогу у вигляді: складення заяви від 28.04.2022 до МВС України з приводу судової генетично-молекулярної експертизи, збереження результатів у зв`язку із активними бойовими діями на території міста Харкова і Харківської області (0,5 годин); складення заяви від 09.07.2022 до ХНДЕКЦ МВС щодо направлення матеріалів цивільної справи разом із Висновком експерта до суду (1 година); складення заяви до Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2022 про прийняття справи до провадження (0,5 годин); а також складення адвокатських запитів: до Департаменту соціальної політики ХМР щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування його на обліку, як ВПО (1 година); до Державної прикордонної служби України щодо перетинання ОСОБА_1 державного кордону (1 година); до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до Міністерства соціальної політики України щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до Регіонального центру послуг щодо гр. ОСОБА_1 з приводу перебування на обліку, як ВПО (1 година); до ПН ХМНО Анікєєвої Дінари Анатоліївни щодо її працівника ОСОБА_1 (1 година), апеляційний суд зазначає наступне.
По-перше, дійсно, відсутність в матеріалах справи копій відповідних заяв та адвокатських запитів та відповідей на них свідчить про недоведеність реальності надання таких послуг, а по-друге, зміст вказаних заяв і адвокатських запитів (їх мета) свідчить про їх безпідставність. 
Апеляційний суд зазначає, що суд самостійно вживає передбачених процесуальним законом заходів щодо встановлення місця реєстрації відповідача, забезпечення належного виклику і повідомлення його про розгляд справи, що виключає ініціативу сторони позивача здійснювати його розшук, як у даному випадку, чи встановлення обставин перетинання ним державного кордону. Також, суд самостійно вживає заходів щодо комунікації з експертною установою, якій доручено проведення експертизи у справі, що виключає обґрунтованість заяв сторони позивача до експертної установи, так само як подання заяви до суду про прийняття справи до провадження та поновлення провадження у справі, що є обов`язком суду вразі передачі справи за підсудністю та надходження до суду висновку експерта.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із доводами скаржника, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про обґрунтованість таких витрат позивача та їх відшкодування, на які адвокатом витрачено час у загальній кількості 9 годин. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка працює у адвоката Лиски П.О. з 08.05.2019, має досвід роботи у сфері права 5 років і спеціалізується, зокрема, на сімейних спорах, не спростовує наявності у неї права на отримання правової допомоги у справі, де вона є стороною, а доводи скаржника про те, що укладений між позивачкою та адвокатом Лискою П.О. договір є фіктивним, направленим на стягнення з відповідача якнайбільшої суми коштів, є припущеннями скаржника, що не можуть бути покладені в основу доказування.
Скаржник також зазначав про відсутність реальної необхідності у позивачки, яка з 24.02.2022 отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, здійснювати витрати на професійну правничу допомогу у справі. 
З приводу цього апеляційний суд зазначає, що згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. 
Частинами 1, 3 статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Згідно з частиною 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
При цьому, в силу приписів чинного законодавства, таке право учасника судового процесу не ставиться у залежність від наявності або відсутності у такого учасника юридичної освіти, або від роду його професійної діяльності.
Тобто, факт того, що позивач є адвокатом не позбавляє її права, як сторони у справі, на отримання від будь якого адвоката професійної (правничої) допомоги.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.04.2023 у справі № 910/11002/21.
Апеляційний суд не приймає до уваги і доводи скаржника про те, що з одного боку, позивач клопотала перед судом про звільнення її від сплати судового збору, а з іншої -понесла значні витрати на правову допомогу адвоката у справі, оскільки клопотати перед судом про відстрочення/розстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом позивача, що передбачене чинним ЦПК України, і реалізація такого права сама по собі не свідчить про нерозумність витрат позивача на професійну правничу адвоката у справі. Скаржник не довів належними доказами у справі нерозумності таких витрат з точки зору фінансового стану позивача.
Також, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про безпідставність стягнення витрат адвоката на ознайомлення з матеріалами справи (0,5 годин).
Право на ознайомлення учасників справи з матеріалами справи передбачене ст. 43 ЦПК України і становить один з видів правової допомоги, що може надаватись адвокатом.
В матеріалах справи наявна заява адвоката Лиски П.О. про надання матеріалів справи на ознайомлення ОСОБА_6 (а.с. 37, 42 т. 2). З матеріалами справи фактично ознайомився ОСОБА_6 , про що на заяві наявна розписка, який, в свою чергу, уповноважений адвокатом Лискою П.О. на підставі довіреності від 30.09.2021 (а.с. 43 т. 2). 
Відповідно до статті 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю. Помічник адвоката виконує доручення адвоката у справах, що знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень (прав та обов`язків) адвоката. 
Доводи скаржника, що вказана довіреність нотаріально не посвідчена, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки спеціальним законом таке посвідчення не передбачене. 
Перевірку повноважень представника здійснює працівник суду, який надав матеріали справи на ознайомлення ОСОБА_6 . Тому, апеляційний суд не вбачає підстав вважати такі витрати необґрунтованими.
Щодо витрат позивача на представництво інтересів адвокатом у справі, апеляційний суд установив наступне.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Частинами  1-2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Умовами укладеного Договору про надання правової допомоги (пункт 8) визначено погодинну форму гонорару - в розмірі 50 доларів США за годину. При цьому, погодинна ставка застосовується із шестихвилинним дискретним кроком (0,1 години), тобто витрачений час округлюється до найближчого більшого значення, кратного 0,1.
Згідно з актом здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги, зазначено про участь адвоката позивача у наступних судових засіданнях: 09.09.2021 (1 година); 23.11.2021 (0,5 години); 17.12.2021 (1 година); 08.09.2022 (0,5 години); 13.10.2022 (2,5 години); 21.11.2022 (0,5 години); 30.11.2022 (1 година).
Матеріалами справи підтверджено участь адвоката у наступних судових засіданнях: 
09.09.2021 (протокол судового засідання - а.с. 26 т. 2, тривалість засідання до 30 хвилин, що, за умовами договору, становить 0,5 години витраченого адвокатом часу, тоді як в акті зазначено - 1 година); 
23.11.2021 (адвокат Лиска П.О. участі у судовому засіданні не приймав, подав заяву проведення судового засідання за його відсутності, тоді як в акті зазначено - 1 година витраченого адвокатом часу (а.с. 40-41 т. 2). Зазначені в акті витрати є безпідставними. 
17.12.2021 (протокол судового засідання - а.с. 58 т. 2, тривалість засідання до 30 хвилин, що, за умовами договору, становить 0,5 години витраченого адвокатом часу, тоді як в акті зазначено - 1 година); 
08.09.2022 (протокол судового засідання - а.с. 155 т. 2, тривалість засідання до 30 хвилин, що, за умовами договору, становить 0,5 години витраченого адвокатом часу, як і зазначено в акті); 
13.10.2022 (протокол судового засідання - а.с. 183-184 т. 2, тривалість засідання становила 2 год 30 хв, що, за умовами договору, становить 2,5 години витраченого адвокатом часу, як і зазначено в акті); 
21.11.2022 (протокол судового засідання - а.с. 215-216 т. 2, тривалість засідання до 30 хвилин, що, за умовами договору, становить 0,5 години витраченого адвокатом часу, як і зазначено в акті); 
30.11.2022 (протокол судового засідання - а.с. 228-229 т. 2, тривалість засідання більше 30 хвилин (з урахуванням недовготривалої перерви), що, за умовами договору, становить 1 година витраченого адвокатом часу, як і зазначено в акті).
Такими чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є частково обґрунтованими, отже витрати на правничу допомогу в цій частині підлягають зменшенню на загальну кількість годин - 2 години.
Підсумовуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83%) в сумі 68 276,00 грн слід змінити, зменшивши цю суму до 38 689,62 грн.
(із розрахунку: 46 614 х 83%
19,5 години - не підлягають відшкодуванню згідно із Актом здачі-приймання наданих послуг від 09.12.2022, що становить 35 646 грн (19,5 * 1 828,00 грн).
82 260 грн - сума витрат на правову допомогу, заявлена до стягнення, згідно з Актом здачі-приймання наданих послуг від 09.12.2022.
82 260 грн - 35 646 грн = 46 614 грн - обґрунтована сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката).
Також, додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року стягнуто з  ОСОБА_1 , серед іншого, на користь  ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 276 грн, що становлять витрати на представництво адвокатом Лискою П.О. інтересів позивача у справі у судовому засіданні 13.12.2022 (1,5 годин). (оскаржувана частина)
Такі витрати підтверджені наданими з дотриманням строку та порядку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України після ухвалення судом рішення доказами, а саме: рахунком від 17.12.2022, Актом здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 17.12.2022, квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 263-269 т. 2).
Участь адвоката Лиски П.О. у судовому засіданні 13.12.2022 підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 244-246 т. 2), вартість якого у відповідності до тривалості судового засідання (з урахуванням часу видалення судді до нарадчої кімнати для ухвалення рішення) правильно обрахована позивачем - 1,5 годин, що складає 2 742,00 грн (із розрахунку: 1 828,00*1,5 год). 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростували законності та обґрунтованості додаткового рішення в оскаржуваній частині.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ч. 1 ст. 375 ЦПК України)
З урахуванням наведених вище висновків апеляційного суду, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання матері дитини під час вагітності до досягнення дитиною трьох років, а також додаткове рішення в оскаржуваній частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі у сумі 2 276 грн - є законними та обґрунтованими, та підставі для їх зміни чи скасування в цих частинах - відсутні.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 68 276 грн витрат на професійну правничу допомогу, слід змінити в резолютивній частині, як таке, що винесене з порушенням норм процесуального права, зменшивши суму стягнення з 68 276,00 грн до 38 689,62 грн.
Судовий збір за подачу апеляційцної скарги в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років - відшкодуванню не підлягає, оскільки в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а в іншій частині (стягнення витрат на правову допомогу) апеляційна скарга судовим збором не облагалась.
Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу стороною позивача заявлено, що позивачем у суді апеляційної інстанції понесено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 12 796,00 грн, на підтвердження чого надано наступні докази: Акт здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 05.04.2023; рахунок від 05.04.2023 на суму 12 796,00 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1-0504 від 05.04.2023.
Згідно з Актом здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 05.04.2023 вбачається, що Адвокат станом на 05.04.2023 надав Клієнту правові послуги у наступному обсязі та витрачено наступну кількість часу, а Клієнт їх прийняв: ??
-Ознайомлення з матеріалами справи № 642/4505/21 у приміщенні Полтавського апеляційного суду - 1 година;
-??Надання клієнту усної консультації, правової інформації і роз`яснень з правових питань з приводу необхідності подання Відзиву на Апеляційну скаргу Відповідача - 1 година; ??
-Складення Заяви про повернення Апеляційної скарги Відповідача - 0,5 години; ??
-Підготовка і складення Відзиву на Апеляційну скаргу Відповідача по справі № 642/4505/21 - 4 години, 
-Підготовка Відзиву на Апеляційну скаргу з додатками для ї відправки учасникам судового процесу та подання до суду - 0,5 години. 
В акті зазначено, що Клієнт не має претензій щодо наданих послуг. Гонорар адвоката обчислюється відповідно до ст. 8 Договору у погодинній оплаті в розмірі 50 (п`ятдесят) доларів США та підлягає сплаті в гривні за курсом НБУ на дату розрахунку готівкою або безготівковою формою. Курс долару по відношенню до гривні за НБУ станом на 05.04.2023 складає 36,56 грн. Станом на 05.04.2022 Адвокатом витрачено 7 годин робочого часу вартістю по 1 828, 00 грн, отже загальний розмір гонорару складає 7 год * 1 828,00 грн = 12 796 (дванадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн.
Відповідач заперечував проти таких витрат у своїх поясненнях від 26.04.2023.
Апеляційний суд погоджується із запереченнями відповідача, що усні консультації, правова інформацію та роз`яснення правових питань з приводу необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу, на які витрачено 1 годину часу не підлягають відшкодуванню, оскільки становлять один і той самий процес із підготовкою та складанням відзиву на апеляційну скаргу.
Також, не підлягають відшкодуванню і витрати з підготовки відзиву на апеляційну скаргу з додатками для його відправки учасникам судового процесу та подання до суду - 0,5 години, оскільки це не відноситься до видів правничої допомоги.
Складення заяви про повернення апеляційної скарги відповідача, на яке представник позивача витратив 0,5 години, є також безпідставними витратами, враховуючи той факт, що вищевказана заява була подана до суду 27.03.2023, вже після відкриття апеляційного провадження по справі, а тому витрачений час не повинен враховуватися до наданих послуг.
Інші витрати: ознайомлення з матеріалами справи № 642/4505/21 у приміщенні Полтавського апеляційного суду - 1 година; підготовка і складення Відзиву на Апеляційну скаргу Відповідача по справі № 642/4505/21 - 4 години, є реальними, підтвердженими документально та обґрунтованими, а отже підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 9 140,00 грн (із розрахунку: 5 год * 1 828,00 грн = 9 140,00 грн).
Керуючись п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на її утримання за час вагітності, пологів та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021 - залишити без змін.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_2 понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 68 276 грн - змінити, зменшивши суму до 38 689,62 грн.
З урахуванням внесених змін абзац сьомий резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року викласти наступним чином: 
«Стягнути з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн, на правову допомогу в розмірі 38 689,62 грн, всього - 39 597,62 грн.»
Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2 276 грн - залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 9 140,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
Повний текст постанови складено 23 травня 2023 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді         О.О. Панченко

В.П. Пікуль