ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 р. 	Справа № 480/8761/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 07.10.21  по справі № 480/8761/21
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Міністерства оборони України                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, і просить суд: визнати діяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду скарги позивача від 14.07.2021 за №3А-12799600 протиправною; визнати діяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду скарги позивача від 14.07.2021 за № 3А-12799600 протиправною; визнати порушеним право позивача з боку Міністерства оборони України щодо ненадання відповіді на скаргу від 14.07.2021 за № 3А-12799600 у встановлений строк; визнати порушеним право позивача з боку Міністерства оборони України щодо не розгляду скарги від 14.07.2021 за № 3А-12799600; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення позивача у відповідності до вимог статей 7, 16, 20 Закону України "Про звернення громадян" та надати на них відповідь за підписом керівника відповідача у строк визначений законом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 480/8761/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
05.10.2021 року від представника відповідача до Сумського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про передачу справи до іншого адміністративного суду, яке мотивовано тим, що позивач зареєстрований і постійно проживає на території Чернігівської області.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 року матеріали адміністративної справи №480/8761/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Чернігівського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно з ч.1 ст.25 КАС адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача. Вказує, що згідно витягу з протоколу №2 від 16.01.2020 року позивач фактично з 23.12.2019 року проживає у АДРЕСА_1 . Стверджує, що наведений протокол позивач долучив до позовної заяви та спираючись на нього вказував на те, що справа підсудна саме Сумському окружному адміністративному суду. Зауважує, що дана справа не підсудна Чернігівському окружному адміністративному суду, а підсудна Сумському окружному адміністративному суду за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача, що підтверджується наведеним витягом з протоколу. Наголошує, що суд першої інстанції безпідставно передав справу до Чернігівського окружного адміністративного суду, без дослідження усіх доводів позивача, що не відповідає завданню адміністративного судочинства та є порушенням вимог ч.4 ст.242 КАС України. Вважає, що наведена прогалина та формалізм має бути усунутий судом апеляційної інстанції з метою забезпечення верховенства права та виконання завдання адміністративного судочинства під час перегляду оскаржуваної ухвали суду.
Відповідач по справі не скористався  правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Враховуючи, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю, з урахуванням вимог ч.2 ст. 312 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Учасникам  по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження, про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження та про прийняття справи до провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 02.05.2023 року.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про передачу матеріалів справи до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду Чернігівським окружним адміністративним судом, який в даній справі є повноважним судом, в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки зареєстрованим місцем проживання (перебування, знаходження) позивача на момент подачі позову є АДРЕСА_2 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За приписами статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.
Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Поняття «підсудність» розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статей 25-30 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.2 ст.26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).
Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.
Таким чином, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.
Крім того, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що підсудність цієї справи є альтернативною і визначення суду віднесено на розсуд позивача або за його зареєстрованим місцезнаходженням або за місцезнаходженням відповідача.
Водночас, як вбачається зі змісту поданого позову та доданих до нього матеріалів, зокрема, копії паспорта, останнім зареєстрованим місцем проживання (перебування, знаходження) позивача на момент подачі позову є АДРЕСА_2 .
Таким чином, з урахуванням вимог КАС України, та враховуючи подані до суду першої інстанції докази зареєстрованого місця проживання позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний позов не підсудний Сумському окружному адміністративному суду.
Суд зазначає, що у випадку розгляду матеріалів даної позовної заяви саме Сумським окружним адміністративним судом, як судом першої інстанції, буде порушено принцип розгляду справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантування якого визначено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з п.п. 2, 3 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що за територіальною підсудністю справа має розглядатись Чернігівським окружним адміністративним судом, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на витяг з протоколу №2 від 16.01.2020 року засідання комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вказаний витяг з протоколу не підтверджує зареєстрованої адреси місцезнаходження позивача на момент подачі позову, а свідчить про розгляд комісією заяви позивача з питання включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання.
Розглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку про передачу матеріалів даної справи  на розгляд Чернігівського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Ухвалу  Сумського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 по справі № 480/8761/21  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош