КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  759/9279/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1941/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
15 травня 2023 року                                                                                                           м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                            
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу  за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна спільної сумісної власності,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року, ухваленого під головуванням судді Ул`яновської О.В.,- 
встановив:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.
Позивач просив: встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2018 року по липень 2022 року; визнати спільним майном подружжя квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» 2018 р.в., д/н НОМЕР_1 ; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ідеальну частку автомобіля «Volkswagen Tiguan» 2018 р.в., д/н НОМЕР_1 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року відкрито провадження.
04 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 подав заяву про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна спільної сумісної власності залишено без розгляду.
31 жовтня 2022 року представник ОСОБА_2 подав заяву про стягнення судових витрат.
Заявник просив ухвалити додаткове рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката, понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 50 000 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року заяву представника відповідача адвоката Босенка Олександра Михайловича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 24 900 грн 00 коп. 
У решті заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 50 000 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу подану ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначив, що апеляційна скарга необґрунтована.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції стягнув витрати на правничу допомогу у розмірі 24 900 грн 00 коп.
Проте з такими висновками суду погодитися не можна.
Згідно положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
За змістом ч . 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Виходячи із положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.
Встановлено, що у даній справі ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року залишено позовну заяву без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. 
У заяві від 31 жовтня 2022 року про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача посилається на положення ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України та просить стягнути витрати на правничу допомогу адвоката, понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 50 000 грн 00 коп.
Представник відповідача не обґрунтовує подану заяву з посиланням на положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції також застосовує норми цивільного процесуального закону щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України).
Утім у даній справі позов було залишено без розгляду, відтак при вирішенні питання про компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу слід керуватися ч. 5 ст. 142 ЦПК України та зокрема встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Представник відповідача у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу не обґрунтовує та не вказує жодних доводів щодо необґрунтованих дій позивача, в чому вони полягали, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов, чи протидіяв правильному вирішенню спору, зловживав процесуальними правами тощо. 
Заява про стягнення витрат на правничу допомогу подана не на підставі частини 5 статті 142 ЦПК України, а з посиланням на норми закону, які підлягають застосуванню у разі ухвалення судового рішення.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У даній справі ОСОБА_1 звернувся 05 серпня 2022 року до суду із позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна спільної сумісної власності.
 Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 07 вересня 2022 року.
Судом було проведено два підготовчих засідання 07 вересня 2022 року (присутні позивач та представник позивача) та 22 вересня 2022 року (присутні позивач, його представник, та представник відповідача).
04 жовтня 2022 року представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду.
 Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року позов залишено без розгляду, у зв`язку з поданням позивачем до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду.
Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Підстави вважати, що позивач вчинив необґрунтовані дії, чи діяв недобросовісно, зловживаючи своїми правами, відсутні. 
Колегія суддів бере до уваги, що розгляд справи по суті не розпочався, з моменту звернення до суду із позовом (05 серпня 2022 року) та залишенням позову без розгляду (04 жовтня 2022 року) минув короткий термін.
Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
Посилання представника відповідача у відзиві на апеляційну на необґрунтовані дії позивача, а саме: подання безпідставного позову; не подання відповіді на відзив; подання заяви про забезпечення позову; подання підроблених документів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не доводять недобросовісність звернення позивача з позовом до суду та не підтверджують умисність його дій.
Так, звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами. 
Колегія суддів звертає увагу, що ухвала суду від 09 серпня 2022 року про задоволення заяви про забезпечення позову не була скасована судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду від 28 листопада 2022 року слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 рокускасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                                    Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                     С.В. Кулікова

 
 
                                                                                                                                С.Г. Музичко