ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       18 квітня 2023 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 720/1171/21
                                                                Провадження №22-ц/822/175/23
Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Литвинюк І. М. 
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б., 
секретар - Петранюк Ю.Т.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року, головуючий у І-й інстанції - Вівчар Г.А., 

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення коштів за договором підряду.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір виконання робіт № 7, згідно з п. 1.1 якого ОСОБА_1 - виконавець за Договором, зобов`язався провести монтажні роботи по встановленню куполу на каркас замовника розміром 16,5x41x8 метрів з оцинкованого металу товщиною 1 мм за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області, а ОСОБА_2 - замовник за Договором, в свою чергу, зобов`язався прийняти виконані роботи та оплатити їх на загальну вартість 927 000 грн.
У відповідності до п.5.1 Договору виконання робіт №7 розрахунки за цим договором провадяться у три етапи, а саме:
І етап - 100 000 грн оплачуються замовником одразу після підписання договору;
ІІ етап - 456 200 грн оплачуються замовником після прибуття обладнання та будівельників на об`єкт;
ІІІ етап - 370 800 грн оплачуються замовником після встановлення куполу.
11 вересня 2020 року на виконання вимог п.5.1.1 Договору № 7 ОСОБА_2 було здійснено оплату в сумі 100 000 грн (І етап).
25 вересня 2020 року, у зв`язку із закінченням передбачених п. 1.1. Договору № 7 монтажних робіт, керуючись п.7.2. цього Договору, надано ОСОБА_2 рахунок фактуру за виконані роботи та Акт виконаних робіт для підписання. Проте, прийнявши виконані ним роботи, від підписання Акту виконаних робіт ОСОБА_2 безпідставно відмовився, про що на Акті виконаних робіт його представником на об`єкті проведення робіт ОСОБА_6 було здійснено відповідний напис.
Отже, неоплаченою ОСОБА_2 залишилась сума (ІІ+ІІІ етапу) в розмірі 827 000 грн.
Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання та оплатити прийняті ним виконані роботи, однак його звернення залишались поза увагою.
09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відправив на адресу ОСОБА_2 . Претензію № 1 на загальну суму 863 388 грн, яка складається з основного боргу за Договором - в сумі 827 000 грн, передбаченої п.8.2.2 Договору неустойки 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення - в сумі 1 654 грн та визначеного п.8.4 Договору штрафу у розмірі 2% від суми не виконаного зобов`язання - 16 540 грн.
Претензію № 1 ОСОБА_2 отримав 04 листопада 2020 року, що підтверджується накладною Укрпошти № 1802806621180, описом вкладення та квитанцією про оплату поштового відправлення та повідомленням про вручення, проте відповідь на неї не надав, покладені на нього зобов`язання не виконав, виконані роботи не прийняв та не оплатив.
Вважав, що відмовившись від підписання Акту виконаних робіт в односторонньому порядку, без зазначення обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) ОСОБА_2 фактично прийняв виконані ним монтажні роботи, а відтак зобов`язаний їх оплатити.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти сумі 1 335 365,27 грн, що складається з заборгованості за Договором виконання робіт № 7 від 11 вересня 2020 року в сумі 827 000 грн; штрафу в сумі 16 540 грн; пені в сумі 423 424,00 грн; трьох відсотків річних в сумі 17 382,79 грн; інфляційних збитків в сумі 67 558,48 грн, та здійснити розподіл судових витрат.
ОСОБА_2 в грудні 2021 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому зазначив, що 11 вересня 2020 року був укладений договір №7 на виконання робіт, фактично договір підряду на капітальне будівництво (далі Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується за плату провести монтажні роботи, а Замовник зобов`язується прийняти ці роботи і своєчасно здійснити оплату на умовах Договору №7 від 11 вересня 2020 року та Специфікації №1 від 13 вересня 2020 року. Згідно з п. 1.2 Договору предметом договору є найменування робіт - монтаж куполу на каркас Замовника розміром 16.5x41x8м з оцинкованого металу товщиною 1 мм з воротами торцьовими 5x5м з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області.
Відповідно до п. 2.1. Договору Загальна кількість робіт, що мають бути виконані, зазначається в Специфікації №1.
Згідно з п. 3.1 Договору Загальний асортимент робіт, що підлягає виконанню, зазначається у Специфікації №1 до Договору №7 від 11 вересня 2020 року.
Тобто, Специфікація №1 є невід`ємною частиною Договору, без якого неможливо розпочати монтажно-будівельні роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 266 ГК України загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін.
Вважає, що Специфікація до договору підряду (виконання робіт) - це документ, що характеризує основні ознаки предмета договору. Специфікація є невід`ємним додатком договору і визначається характером виконуваних робіт для кожного окремо взятого випадку. Договір обов`язково повинен містити посилання на специфікацію. Основою для оформлення специфікації служить проект або технічне завдання до договору підряду. Її складання здійснюється підрядником відповідно до законодавства про порядок оформлення паперів. Специфікація до договору підряду визначає кількість, асортимент, якість, вартість будівельних робіт та матеріалів. Основною інформацією, що міститься в специфікації до договору підряду (виконання робіт) є: номер; найменування сторін; найменування продукції, її кількість і одиниця виміру; ціна, загальна сума та сума ПДВ; строки виконання робіт. Специфікація складається у двох примірниках і підписується сторонами, а отже Специфікація №1 які самий Договір №7 повинна бути підписана обома сторонами.
10 вересня 2020 року він здійснив попередню оплату відповідачу в розмірі 100 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2323 від 10 вересня 2020 року.
Відповідно до п. 4.1 Договору Виконавець приступає до монтажних робіт протягом 4 (чотирьох) робочих днів з моменту підписання Договору та внесення попередньої оплати.
Згідно з п. 4.2 Договору Строк виконання робіт 14 (чотирнадцять) робочих днів з моменту підписання Договору №7 від 11 вересня 2020 року.
Отже, після підписання договору протягом 2 днів (до 13 вересня 2020 року включно) відповідач повинен був надати йому для узгодження на підпис Специфікацію №1 з усіма істотними умовами і розрахунками для того, щоб можна було розпочати будівельно-монтажні роботи, після 4 робочих днів з моменту підписання договору та внесення попередньої оплати (до 11 вересня 2020року включно) відповідач повинен був приступити до виконання монтажних робіт, протягом 14 робочих днів з моменту підписання Договору (до 01 жовтня 2020 року включно) відповідач повинен був завершити виконання робіт.
Станом на 08 вересня 2021 року відповідач для підпису та узгодження Специфікацію №1 не надав, виконання робіт по Договору №7 від 11 вересня 2020 року не розпочав, до виконання будівельно-монтажних робіт не приступив, у строк до 01 жовтня 2020 року фізично вже закінчити роботу не зміг би, оскільки даний строк вже сплинув.
Враховуючи вищезазначену норму та порушення відповідачем строків виконання робіт передбачених договором, він прийняв рішення відмовитись від договору №7 виконання робіт від 11 вересня 2020 року та вимагати повернення сплачених ним коштів.
Враховуючи вищезазначені норми, односторонню відмову від Договору та його розірвання, грошові кошти в сумі 100 000 грн, сплачені ним відповідачу, що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру №2323 від 10 вересня 2020 року, є безпідставно набутим відповідачем майном і підлягають витребуванню у нього.
З урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним п.13.6 Договору №7 виконаних робіт від 11 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , та розірвати даний договір. Визнати акт виконаних робіт від 25 вересня 2020 року по Договору №7 від 11 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , недійсним. Стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті за Договором №7 грошові кошти в сумі 100 000 грн, та здійснити розподіл судових витрат. 
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.
На рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. 
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову є таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. 
Зазначає, що пояснення ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть підтвердити факт виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання перед ОСОБА_1 з оплати ІІ етапу виконаних робіт за договором №7, а саме не можуть підтвердити факт передачі ОСОБА_1 16 вересня 2020 року коштів в сумі 16 300 дол. США. Такі пояснення є не допустимими як докази та не можуть бути покладені в основу судового рішення. 
Заява субпідрядника ОСОБА_3 про відсутність у нього претензій до ОСОБА_1 не може бути підтвердженням та доказом отримання ОСОБА_1 коштів від ОСОБА_2 в сумі 227 000 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 за договором №7 коштів в сумі 227 000 грн. 
Суд першої інстанції не звернув уваги та не надав оцінки, що ОСОБА_9 на виконання умов договору №8, на користь ОСОБА_3 , як субпідрядника, було оплачено окрім 320 000 грн ще й кошти в сумі 100 000 грн, що підтверджується відповідними розписками, які містяться в матеріалах справи. 
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив. 

Також на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити рішення в цій частині. 
Посилається на те, що суд помилково не застосував до даних правовідносин ст.ст. 849, 852,858, 882 ЦК України та помилково визначив, що підстав у ОСОБА_2 для односторонньої відмови від договору №7 не було, оскільки така відмова мала би оформлятись в письмовій формі. Правові підстави для односторонньої відмови від договору визначені статтею 849 ЦК України.
ОСОБА_2 як замовник скористався власним правом, передбаченим частиною другою статті 849 ЦК України щодо розірвання договору будівельного підряду в односторонньому порядку, тому звернувся до суду з позовною вимогою про повернення попередньої оплати (авансу) як безпідставно набутого майна з підстав, передбачених положеннями статті 1212 ЦК України.
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.
Факт порушення умов Договору №7 з боку ФОП ОСОБА_1 підтверджений в судовому засіданні показами свідків та третьої особи ОСОБА_3 ..
Вважає, що в судових засіданнях підтвердилось повністю, що ОСОБА_1 діяв з порушенням умов договору, на власний розсуд змінював умови та діяв недобросовісно всупереч умовам Договору №7 від 11 вересня 2020 року.
Третя особа по справі підтвердила фактичні обставини щодо розірвання договору №8 від 13 вересня 2020 року виконання робіт (підряду), укладеного між третьою особою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та розірвання договору виконання робіт №7 від 11 вересня 2020 року ( підряд) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В судовому засіданні підтверджено фактичну обставину розірвання вище вказаних договорів 16 вересня 2020 року після того, як були виявлені істотні відхилення від умов вище вказаних договорів, а саме - ціна договору та невідповідність специфікації до Договору №8 фактичним умовам розташування об`єкту для будівництва.
Зазначає, що16 вересня 2020 року ОСОБА_3 прибув на місце монтажу куполу з будівельними матеріалами обладнанням, технікою та працівниками для монтажу куполу згідно договору. Виявилось, що ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію щодо специфічного розташування об`єкту, де має бути встановлений купол, що призводило до додаткових затрат та робіт. В цей же день ОСОБА_2 дізнався, що виконання робіт та доставку товару здійснює за договором ОСОБА_3 
ОСОБА_1 в цей же день повідомив ОСОБА_2 про збільшення витрат, тобто збільшення ціни договору, на що ОСОБА_2 не погодився та повідомив ОСОБА_1 , що всі додаткові витрати буде нести сам ОСОБА_1 , однак останній відмовився усунути ці відхилення та ігнорував наміри ОСОБА_3 та ОСОБА_2 врегулювати розбіжності та відхилення від договорів. ОСОБА_1 категорично відмовився від виконання договору №7 та №8 та вимагав збільшення ціни договору від ОСОБА_2 , що було неприйнятним і неможливим, оскільки більших коштів ОСОБА_10 не мав.
Вказує на те, що ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в усній формі погодили умови виконання договору підряду між ними та оплату вартості таких робіт. ОСОБА_2 повністю розрахувався з ОСОБА_3 за виконану роботу по встановленню куполу на каркас, та претензій у ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ніяких немає, про що він підтвердив в судовому засіданні.
Виконання монтажу куполу на каркас ОСОБА_1 так і не розпочав, оскільки забажав збільшити ціну та ОСОБА_2 не погодився на такі зміни, а ОСОБА_1 самоусунувся від виконання договору, що призвело до односторонньої відмови від Договору з боку ОСОБА_2 та складання усної угоди з ОСОБА_3 щодо монтажу куполу, а тому Акт виконаних робіт від 25 вересня 2020 року є недійсним та не підписаний ОСОБА_2 в силу його недійсності та не відповідності фактичним відносинам, що склались.
16 вересня 2020 року ОСОБА_2 стало очевидним, що виконання поставленої мети в договорі підряду не буде виконано і монтаж куполу на каркас є неможливим та ОСОБА_11 відмовляється від будь-яких виконань даного договору на існуючих умовах. Тому ОСОБА_2 мав право відмовитись від виконання договору та укласти його з ОСОБА_3 для реалізації монтажу куполу на каркас та решта будівельних робіт. А ОСОБА_1 має повернути ОСОБА_2 отримані від нього кошти, які утримуються ОСОБА_1 безпідставно.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт підписання договору та обумовлення в Договорі умов його виконання Виконавцем та Замовником свідчить про їх обізнаність щодо умов Договору та обов`язок дотримання обома сторонами послідовності дій щодо його виконання, можливістю утримуватись від вчинення певних дій по договору, та наслідків у разі не вчинення дій по договору. 
Сукупність доказів, наданих стороною позивача, пояснень відповідача та третьої особи, свідчать, що ОСОБА_1 отримав оплату по другому етапу в доларовому еквіваленті в сумі 16 300 доларів США, що дорівнює офіційному курсу на день оплати 453 955 грн, від замовника після прибуття обладнання та будівельників на об`єкт, оскільки він без пред`явлення будь-якої претензії приступив до виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених Договором від 11 вересня 2020 року, тобто монтаж купола на каркас складського приміщення, що відповідає умовам Договору, в якому Сторони узгодили, що поставка будівельних матеріалів відбувається виключно за рахунок коштів, передплачених Замовником (тобто ОСОБА_2 ), а неоплата Замовником (тобто ОСОБА_2 ) чергового наданого акту виконаних робіт є підставою для Виконавця ( ОСОБА_1 ) для зупинення виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених цим Договором.
ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 16 300 доларів США одразу після прибуття на будівельний майданчик обладнання та техніки та початком будівельних монтажних робіт, що дорівнює офіційному курсу на день оплати 453 955 грн, тобто оплату по ІІ -у етапу Договору.
ОСОБА_1 отримав безпосередньо від ОСОБА_2 100 000 грн + 453 955 грн = 553 955 грн та не отримав 373 045 грн (927000-553955=373045 грн), які ОСОБА_2 безпосередньо оплатив ОСОБА_3 ..
Відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин по третьому етапу суму в 373 045 грн ОСОБА_2 оплатив безпосередньо ОСОБА_3 , яку останній визнає в повному обсязі. Отже, ОСОБА_2 оплатив по Договору ОСОБА_1 553 955 грн та 373 045 грн - ОСОБА_3 , що в загальній сумі 553 955 грн + 373 045 грн = 927 000 грн.
ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання по Договору від 11 вересня 2020 року по відношенню до ОСОБА_1 , в повному обсязі не розрахувався по ІІІ - у етапу, але в цілому виконав свої зобов`язання по Договору, сплативши суму, обумовлену у Договорі по ІІІ - у етапу ОСОБА_3 , який отримав 700 000 грн обумовлені в Договорі від 13 вересня 2020 року в повному обсязі, та відсутністю у нього претензій до ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 фактично отримав свої 227 000 грн по Договору від 11 вересня 2020 року, а тому неправомірними діями ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням умов договору у повному обсязі не нанесено ніякої матеріальної шкоди.
ОСОБА_2 не мав правових підстав для односторонньої відмови від виконання своїх обов`язків по Договору від 11 вересня 2020 року, укладеного з ОСОБА_1 , оскільки зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Однак з таким висновком колегія суддів повністю погодитись не може, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.
Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2020 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений Договір №7 на виконання робіт по монтажу куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими 5х5м з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області.
У відповідності до п.5.1 Договору виконання робіт №7 розрахунки за цим договором мали би проводитися у три етапи, а саме:
І етап - 100 000 грн оплачується замовником одразу після підписання договору;
ІІ етап - 456 200 грн оплачується замовником після прибуття обладнання та будівельників на об`єкт;
ІІІ етап - 370 800 грн оплачується замовником після встановлення куполу.
Відповідно до п.5.2 Договору оплата Замовником Виконавцю робіт за безпосередній монтаж здійснюється по фактично виконаним роботам. Наступна оплата робіт Виконавцю здійснюється по фактично виконаним роботам, які фіксуються в акті виконаних робіт, наданому Виконавцем Замовнику.
Кількість актів виконаних робіт та їх об`єми Виконавець визначає на власних розсуд.
Несплата Замовником чергового наданого акту виконаних робіт є підставою для Виконавця для зупинення виконання взятих на себе зобов`язань, передбаченим цим Договором.
Сторони узгодили, що поставка будівельних матеріалів відбувається виключно за рахунок коштів, передплачених Замовником.
Оплата за даним договором здійснюється в національній валюті України - гривні.
Підстава для оплати є даний Договір №7 від 11 вересня 2020 року та Розрахунок - фактура, які надаються Виконавцем.
Пунктом 13.6 зазначено договору визначено, що відмова від даного договору в односторонньому порядку не допускається. 
З Специфікації №1 до договору виконання робіт №7 від 11 вересня 2020 року вбачається, що адреса в с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області, замовник - ОСОБА_12 , рахунок №Л-00000187, найменування: монтаж купола висотою від армопоясу 8 м на каркас Замовника розміром 16,5х41,8, з оцинкованого металу товщиною 1мм, з воротами торцьовими та калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області, вартість -927 000 грн.
11 вересня 2020 року на виконання вимог п.5.1.1 Договору № 7 ОСОБА_2 було здійснено оплату в сумі 100 000 грн (І етап).
13 вересня 2020 року між ОСОБА_3 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №8 на виконання робіт від 13 вересня 2020 року, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується за плату провести монтажні роботи, а замовник зобов`язується прийняти ці роботи і своєчасно здійснити оплату на умовах договору №8 від 13 вересня 2020 року та Специфікації №1 від 13 вересня 2020 року. 
Пунктом 1.2 договору № 8 на виконання робіт від 13 вересня 2020 року визначено найменування робіт - монтаж купола висотою від армопоясу 8 м на каркас Замовника розміром 16,5х41,8, з оцинкованого металу товщиною 1мм, з воротами торцьовими 6х5 м, з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області. 
З Специфікації №1 до договору виконання робіт № 8 від 13 вересня 2020 року вбачається, що виконавець Кондратенко О.О., адреса: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області, замовник - ФОП ОСОБА_1 , найменування: монтаж купола висотою від армопоясу 8 м на каркас Замовника розміром 16,5х41,8, з оцинкованого металу товщиною 1мм, з воротами торцьовими 6х5 м. з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області, вартість - 700 000 грн.
ОСОБА_3 отримав 100 000 грн аванс згідно з договором №8 від 13 вересня 2020 року (т.1 а.с.22). 
Згідно з видатковим касовим ордером від 16 вересня 2020 року ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_1 на підставі договору №8 від 13 вересня 2020 року грошові кошти в сумі 320 000 грн (т.1 а.с.23).
Відповідно до копії розписки ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_1 грошові кошти 27 820 грн для виконання робіт з підсилення рами воріт на ангарі 16,5х41 в с. Черленівка по договору від 13 вересня 2020 року (т.1 а.с.24). 
25 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт до договору №7 від 11 вересня 2020 року, в якому зазначено, що виконавцем були проведені такі роботи за договором №7 від 11 вересня 2020 року, а саме монтаж купола висотою від армопоясу 8 м на каркас Замовника розміром 16,5х41,8, з оцинкованого металу товщиною 1мм, з воротами торцьовими, з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області. Загальна вартість робіт без ПДВ - 927 000 грн. З урахуванням сплаченого авансу за цим актом підлягає оплаті замовником 827 000 грн. Від отримання та підписання актів виконаних робіт ОСОБА_12 відмовився, про що зазначено представником ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (т.1 а.с.13). 
09 жовтня 2020 року ФОП ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 відправив претензію №1 на суму 863 388 грн, в якій запропонував останньому підписати акт виконаних робіт та невідкладно погасити заборгованість по оплаті виконаних робіт за договором №7 від 11 вересня 2020 року в сумі 827 000 грн на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 . У разі сплати до 16 жовтня 2020 року суми боргу погоджується розглянути питання щодо часткового зменшення розміру штрафних санкцій. 
Зазначена претензія №1 від 09 жовтня 2020 року разом з актом виконаних робіт від 25 вересня 2020 року та рахунок-фактура від 25 вересня 2020 року згідно з описом вкладеного листа були направлені поштовими засобами зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу ОСОБА_2 , що підтверджується описом вкладеного листа, на якому міститься штамп АТ «Укрпошта», фіскальний чек від 19 жовтня 2020 року АТ «Укрпошта», поштова накладна АТ «Укрпошта» за поштовим ідентифікатором 1802806621180 про відправлення на адресу ОСОБА_10 (т.1 а.с.17). Зазначений лист ОСОБА_2 отримав 04 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (т.1 а.с.18). 
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 у справі № 904/7804/16.
Між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на підставі договору №7 від 11 вересня 2020 року про виконання робіт з монтажу купола висотою від армопоясу 8 м на каркас Замовника розміром 16,5х41,8, з оцинкованого металу товщиною 1мм, з воротами торцьовими 6х5 м, з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області.
Згідно з частинами 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Глава 61 ЦК України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 цього Кодексу можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених Кодексом.
Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.
Підстави для реалізації замовником права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями частин 2 - 4 статті 849, частини 2 статті 852, частиною 3 статті 858 ЦК України.
Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
ОСОБА_2 , вимагаючи стягнення з ФОП ОСОБА_1 авансового платежу, підставою позову визначив положення частини 2 статті 849, статті 1212 ЦК України, посилаючись при цьому на те, що після 4 робочих днів з моменту підписання договору та внесення попередньої оплати (до 11 вересня 2020 року включно) відповідач повинен був приступити до виконання монтажних робіт, протягом 14 робочих днів з моменту підписання Договору (до 01 жовтня 2020 року включно) ФОП ОСОБА_1 повинен був завершити виконання робіт, у зв`язку з чим ОСОБА_2 уклав усну угоду з ОСОБА_3 і саме це стало підставою для реалізації позивачем свого права на односторонню відмову від договору.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). 
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.
У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно до встановлених у справі обставин, ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір №7 виконання робіт від 11 вересня 2020 року по монтажу куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області.
11 вересня 2020 року ОСОБА_2 на виконання вимог п.5.1.1 Договору № 7 ФОП перерахував ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000 грн (І етап). У подальшому ФОП ОСОБА_1 уклав договір №8 виконання робіт від 13 вересня 2020 року із субпідрядником ОСОБА_3 . 
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2021 року на будівельний майданчик в с. Черленівка Чернівецького району приїхав Виконавець ОСОБА_1 та Субпідрядник ОСОБА_3 , який доставив обладнання та необхідну техніку для монтажу купола на каркас складського приміщення, що визнається обома сторонами та підтверджується третьою стороною.
У період з 16 вересня 2020 року по 25 вересня 2020 року було виконано роботи з монтажу куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області, що фактично визнають сторони.
Такі дії сторін повністю узгоджуються з встановленим у договорі строком виконання робіт. 
Колегія суддів також звертає увагу на те, що п. 9.1 договору №7 від 11 вересня 2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачено, що сторони визначають, що всі ймовірні претензії за договором повинні бути розглянуті сторонами в десятиденний термін з моменту отримання претензії. При цьому, протягом усього періоду виконання робіт ОСОБА_2 не пред`являв жодних зауважень чи претензій відповідно до умов укладеного договору щодо строків виконання робіт, їх обсягу та якості, зазначені докази у матеріалах відсутні та до матеріалів справи не долучалися. 
Відповідно до частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Статтею 204 ЦК України визначено презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Колегія суддів не приймає доводи ОСОБА_2 про те, що договір №8 від 13 вересня 2020 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був розірваний, оскільки це не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. А тому відсутні підстави вважати, що монтаж куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району здійснювався на підставі усної угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Отже, зазначені роботи були проведені на підставі договору №7 від 11 вересня 2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Крім того, згідно з видатковим касовим ордером від 16 вересня 2020 року ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_1 на підставі договору №8 від 13 вересня 2020 року грошові кошти в сумі 320 000 грн.
Зазначена обставина також підтверджує, що договірні відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжувалися і станом на 16 вересня 2020 року були чинними та не припиненими, і що ОСОБА_3 приступив до виконання монтажу куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району саме на підставі договору №8 від 13 вересня 2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а не на підставі усної угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як про це стверджує відповідач та третя особа. 
Також колегія суддів вважає не обґрунтованою вимогу про визнання акту виконаних робіт від 25 вересня 2020 року до договору №7 від 11 вересня 2020 року недійсним, виходячи з наступного. 
У судовій практиці стосовно акту виконаних робіт, підписаного однією стороною, сталою є правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, у пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19 та інших. Вона полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".
Якщо замовник у порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18).
З огляду на викладене, для встановлення наявності підстав для оплати робіт за договором підряду, які оформлені актом прийняття - передачі робіт, підписаним однією стороною договору (підрядником), необхідним є встановлення та оцінка таких істотних обставин для цього, як обґрунтованість відмови замовника від підписання актів виконаних робіт та реального/фактичного виконання робіт за договором підряду. Отже, встановлення наведених обставин входить до предмету доказування у цій справі.
Суд зазначає, що акт виконаних підрядних робіт, підписаний однією стороною, не має доказової сили за умов встановлення обґрунтованості мотивів відмови замовника від підписання акту, і відповідно має доказову силу (є дійсним) у разі встановлення необґрунтованості відмови замовника від підписання акту та прийняття робіт.
Цивільний кодекс України не визначає критеріїв та умов щодо обґрунтованості відмови від підписання акту приймання - передачі робіт, а відтак обґрунтованість відмови замовника є оціночним поняттям та в кожному конкретному випадку повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин справи та спірних правовідносин сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 направляв акт виконаних робіт від 25 вересня 2020 року для підписання та його оплати, проте ОСОБА_2 у відповідь не надсилав ФОП ОСОБА_1 обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. 
Колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 доведено, що монтаж куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району виконано відповідно до договору №7 від 11 вересня 2020 року і зазначені роботи були виконанні в повному обсязі відповідно акту виконаних робіт від 25 вересня 2020 року, підписаного ФОП ОСОБА_1 та запропонованого для отримання та підписання ОСОБА_2 , який в свою чергу відмовився та жодних пояснень з приводу відмови до подачі зустрічного позову на адресу ФОП ОСОБА_1 не надсилав. 
У пунктах 6.7- 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 зазначено, що:
"6.7. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
6.8. Попередні судові інстанції не встановили, що позивач в односторонньому порядку відмовлявся від Договору або що Договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.
6.9. Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути як невикористаний аванс, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.
6.10. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не відбулося".
Враховуючи, що відсутні підстави для встановлення факту, що ОСОБА_2 в односторонньому порядку відмовлявся від договору або що договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку, відсутні підстави для повернення безпідставно набутого майна. 
За таких обставин, оскільки не було доведено факту невиконання ФОП ОСОБА_1 умов договору №7 від 11 вересня 2020 року з монтажу куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району, і зазначені роботи були виконані в повному обсязі відповідно до акту виконаних робіт від 25 вересня 2020 року, підписаного ФОП ОСОБА_1 та запропонованого для отримання та підписання ОСОБА_12 , який в свою чергу відмовився та жодних пояснень з приводу відмови до подачі зустрічного позову на адресу ФОП ОСОБА_1 не надсилав. у задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 слід відмовити,
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_2 - зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Оскільки ОСОБА_1 виконано роботи з монтажу куполу на каркас Замовника розміром 16.5х41х8 м з оцинкованого металу товщиною 1мм з воротами торцьовими з калиткою за адресою: с. Черленівка Новоселицького району Чернівецької області відповідно до договору №7 від 11 вересня 2020 року, однак ОСОБА_2 , як замовник, в повному обсязі не оплатив обумовлену в договорі суму, а саме в розмірі 827 000 грн за виконання робіт з ІІ та ІІІ етапу, та в свою чергу належними та допустимими доказами зазначені обставини не спростував, зазначені кошти підлягають стягненню з замовника на користь виконавця в повному обсязі.
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою і третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18, від 05.05.2020 у справі № 904/2082/19.
При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі №3-42гс12, Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №927/414/17, від 04.06.2018 у справі №908/3519/16, від 05.06.2018 у справі №910/16804/17, від 26.06.2018 у справі №902/1370/15, від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18. 
Дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів приходить до висновку, що позивач виконав роботи, визначені умовами Договору, а відповідач в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, адже у встановленому законом порядку та строки не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, та в порушення умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України, їх не оплатив. Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати виконаних позивачем на підставі Договору робіт на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 827 000 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню. 
Пунктами 8.2.2 та 8.4 договору №7 від 11 вересня 2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначено, що за прострочення оплати товару замовник сплачує виконавцю штрафну неустойку в розмірі 0,2 % від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день протягом всього строку прострочення зобов`язання; за односторонню необґрунтовану відмову від виконання свої зобов`язань протягом дії договору винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 2% від суми невиконаного зобов`язання. 
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за один і той самий період суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (постанова Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 333/4292/15-ц)
Позивач ФОП ОСОБА_1 просить стягнути за невиконання умов договору з ОСОБА_2 штрафну неустойку в розмірі 0,2 % від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день протягом всього строку прострочення зобов`язання та штраф у розмірі 2% від суми невиконаного зобов`язання, отже, фактично просить про подвійне притягнення до відповідальності за одне і теж правопорушення, а саме, стягнення штрафу за невиконання зобов`язання.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штраф у розмірі 16 540 грн (2% штраф х суму заборгованості 827 000 грн). 
У позові ОСОБА_1 посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 904/5770/18 про те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Зазначене не заслуговує на увагу, оскільки в договорі №7 від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 просить про подвійне притягнення до відповідальності за одне і теж правопорушення, а саме стягнення штрафу за невиконання зобов`язання. 

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України, у якій визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт) та дія якої поширюється як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконав перед ФОП ОСОБА_1 грошове зобов`язання за договором №7 від 11 вересня 2020 року, а тому з моменту виконання ФОП ОСОБА_1 умов зазначеного договору у ОСОБА_2 виникло грошове зобов`язання, а саме з 25 вересня 2020 року.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Отже, у ФОП ОСОБА_1 з 25 вересня 2020 року виникло право на отримання від ОСОБА_2 грошового зобов`язання у розмірі 827 000 грн з врахуванням 3% річних за період з 25 травня 2020 року по 07 червня 2021 року (відповідно до позовних вимог), що становить 17 382,78 грн (827 000*3%/365*256), та інфляційних нарахувань за період з 25 травня 2020 року по 07 червня 2021 року, що становить 67 558,48 грн (827000х1,08169103-827000=67 558,48).
ОСОБА_2 зазначені розрахунки не спростовані та доказів щодо виконання грошового зобов`язання перед ФОП ОСОБА_1 не надано. 
Оскільки суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам по справі, постановив рішення з порушенням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, норми матеріального права, фактичні обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_1 скасувати з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором №7 від 11 вересня 2020 року у розмірі 827 000 грн, штрафу у сумі 16 540 грн, 67 558,48 грн - інфляційних та 17 382,79 грн - 3% річних, а всього 928 481,27 грн.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позовної заяви ФОП ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 11 350 грн, за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 17 025 грн, а всього - 28 375 грн.
Розмір задоволених позовних вимог складає 69,53% (928481,27 /1335365,27х100%). 
Отже, з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 слід стягнути 19 729, 13 грн (28375*69,53%) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , задовольнити частково. 
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року в частині первісного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення коштів за договором підряду задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором №7 від 11 вересня 2020 року у розмірі 827 000 гривень, штраф у сумі 16 540 гривень, 67 558 гривень 48 копійок - інфляційних та 17 382 гривень 79 копійок - 3% річних, а всього 928 481 (дев`ятсот двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 27 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги у розмірі 19 729 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 13 копійок. 
В решті позовних вимог за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити. 
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 18 квітня 2023 року.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк
Судді:                                                                Н.К. Височанська 

                                                                               І.Б. Перепелюк