КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                            
№22-ц/824/8846/2023                                                                                               

                                                 П О С Т А Н О В А
 
                                        І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
      22 червня 2023 року                                                               місто Київ                          
                                                                                                       справа №367/2005/23                               
 
  Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,
                                   суддів  Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                  
  розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Кухленко Д.С., у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про встановлення та призначення опіки (піклування) над неповнолітнім,-
 
                 В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2023 року  ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2  звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом доСлужби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, в якому просив:
встановити над неповнолітнім  ОСОБА_2 піклування та призначити його піклувальником над неповнолітнім  ОСОБА_2
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та призначити його піклувальником над неповнолітнім  ОСОБА_2
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що він захищаю інтереси свого неповнолітнього племінника  ОСОБА_2 від якого відмовилась його біологічна мати ОСОБА_5 , а батько помер.
Вказував, що він як дядько неповнолітнього забрав ОСОБА_2 до себе та проживає з ним разом, по місцю він одразу звернувся до Служби у справах дітей при Бучанській міській раді для отримання опіки над неповнолітнім ОСОБА_2 .
Зазначав, що Служба у справах дітей при Бучанській міській раді вже більше трьох місяців не виконує свою роботу, оскільки не зважаючи на його заяви та скарги, не розглянула питання щодо призначення його піклувальником.
Вважає, що суд наперед дав оцінку зібраним по справі документам.
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові),  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.
Відповідно до ч.1 ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.
Згідно з ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Опіка та піклування встановлюється судом та органом опіки та піклування.
Опікун та піклувальник призначається: над недієздатною чи обмежено дієздатною особою - судом за поданням органів опіки та піклування; над малолітньою чи неповнолітньою особою (якщо питання не стосується обмеження дієздатності) - органом опіки і піклування відповідно до ч.1 ст. 61ЦК України.
Згідно з п.42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (зі змінами та доповненнями) опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.
Відповідно до п.24 Порядку статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: 1) батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; 2) які відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; 3) батьки яких визнані безвісно відсутніми, що підтверджується рішенням суду; 4) батьки яких оголошені судом померлими, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим органами реєстрації актів цивільного стану; 5) батьки яких визнані недієздатними, що підтверджується рішенням суду; 6) батьки яких відбувають покарання в місцях позбавлення волі, що підтверджується вироком суду; 7) батьки яких під час здійснення кримінального провадження тримаються під вартою, що підтверджується ухвалою слідчого судді (суду); 8) батьки яких перебувають у розшуку органами Національної поліції, пов`язаному з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, що підтверджується ухвалою суду або довідкою органів Національної поліції про розшук батьків та відсутність відомостей про їх місцезнаходження; 9) у зв'язку з тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов'язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ; 10) підкинутим, батьки яких невідомі, покинутим в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яких відмовилися забрати з цих закладів батьки, інші родичі, про що складено акт за формою, затвердженою МОЗ і МВС; 11) батьки яких не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дитини з причин перебування батьків на територіях, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)/тимчасово окупованій території, що підтверджується актом, складеним службою у справах дітей за формою згідно з додатком 11; 12) батьки яких перебувають у розшуку як зниклі безвісти за особливих обставин або визнані такими, що зникли безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (до початку його функціонування витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань); 13) батьки яких є військовополоненими (перебувають у полоні держави-агресора), що підтверджується довідкою державного підприємства, на яке покладено функції Національного інформаційного бюро відповідно до Закону України Про оборону України, за формою, встановленою Мінреінтеграції; 14) батьки яких позбавлені особистої свободи (затримані, взяті у заручники) органами влади держави-агресора (окупаційних адміністрацій та збройних формувань), що підтверджується довідкою державного підприємства, на яке покладено функції Національного інформаційного бюро відповідно до Закону України Про оборону України, за формою, встановленою Мінреінтеграції; 15) розлученим із сім'єю, визнаним біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, відповідно до Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту (за наявності письмової інформації територіального органу ДМС про розшук батьків або інших законних представників і відсутність відомостей про їх місцезнаходження).
З аналізу вищезазначених положень випливає, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою виключно у випадку встановлення факту позбавлення останньої батьківського піклування. В усіх інших випадках встановлення піклування та призначення піклувальника над неповнолітньою особою належить до компетенції органу опіки та піклування.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про встановлення та призначення опіки (піклування) над неповнолітнім.
Разом з тим, в порушення вимог ч.4 ст.60 ЦК України матеріали справи не містять подання органу опіки та піклування.
Встановивши, що позивач не надав доказів звернення до Органу опіки та піклування про встановлення піклування над неповнолітнім та призначення його піклувальником, тобто не додав доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки питання, які ставить ОСОБА_1 у позовній заяві вирішуються органом, який уповноважений видати документи, тобто у позасудовому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу.
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що розгляд питання про встановлення опіки та призначення опікуна розглядається не у порядку позовного провадження, а у порядку окремого провадження, де учасниками справи є заявник та інші заінтересовані особи.
При цьому, позивач ОСОБА_1 у порушення норм ЦПК України звернувся до суду з позовною заявою, а не заявою у порядку окремого провадження.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Служба у справах дітей при Бучанській міській раді вже більше трьох місяців не виконує свою роботу, оскільки не зважаючи на його заяви та скарги, не розглянула питання щодо призначення його піклувальником, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 має право оскаржити бездіяльність Служби у справах дітей при Бучанській міській раді у судовому порядку.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
Служба у справах дітей при Бучанській міській раді не є органом опіки та піклування. 
Органом опіки та піклування в місті Буча є виконавчий комітет Бучанської міської ради.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення  ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
              
Головуючий:
 
Судді: