ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 квітня 2023 року           справа №200/3094/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєв Е.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 р. у справі № 200/3094/22 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,  -

                                                              У С Т А Н О В И В: 

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі – відповідач), про: визнання протиправними та скасування рішень №050650005495 від 12.11.2021 року та від 30.11.2021 року про перерахунок пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 01.10.2021 року з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоди з 01.09.1986 року по 05.06.1990 року навчання у Горлівському ордена “Знак Пошани” індустріального технікуму ім. К.А. Румінцева за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ, з 02.01.1990 року по 08.02.1990 року на шахті “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, з 09.02.1990 року по 28.02.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті, з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті, з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року службу в Радянській армії, з 09.07.1992 року по 19.04.1999 року роботу на шахті №21 “Радянське” в/о “Радянськвугілля” підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті, з 01.01.2001 року по 31.08.2001 року, з 28.05.2005 року по 31.05.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.06.2014 року по 26.11.2014 року роботу на шахті ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”; зобов`язання прийняти для розрахунку пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видану шахтою “Північна” від 27.04.2016 року №21/303 за період роботи з липня 1992 року по квітень 1999 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при призначенні пенсії відповідачем не повному обсязі враховані пільгові періоди роботи. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання належної пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 р. у справі № 200/3094/22 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №050650005495 від 12.11.2021 року та від 30.11.2021 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 11.09.2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 період навчання з 01.09.1986 року по 05.06.1990 року у Горлівському ордена “Знак Пошани” індустріального технікуму ім. К.А. Румінцева за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ, періоди роботи з 02.01.1990 року по 08.02.1990 року на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, та з 09.02.1990 року по 28.02.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року службу в Радянській армії, з 09.07.1992 року по 19.04.1999 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта №21 “Радянське” в/о “Радянськвугілля”, з 27.03.2000 року по 11.09.2001 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з 28.05.2005 року по 31.05.2005 року, з 01.01.2006 року по 28.02.2006 року на посаді заступника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, з 01.03.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.06.2014 року по 26.11.2014 року на посаді помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з врахуванням заробітної плати за період з 01.07.1992 року по 31.12.1996 року, яка зазначена у довідці №21/303 від 27.04.2016 року, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому судовому рішенні.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про відсутність правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи згідно довідки № 3586 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 02.01.1990 по 08.02.1990, з 09.02.1990 по 28.02.1990; згідно довідки № 3598 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 11.06.1990 по 15.06.1990, з 09.07.1992 по 19.04.1999, оскільки вищезазначені довідки видані підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі; період роботи з 01.01.2001 по 31.08.2001, та з 28.05.2005 по 31.05.2005, оскільки в ОК-5 відсутня інформація про спецстаж за цей період; період роботи з 01.11.2014 по 26.11.2014, оскільки в ОК-5 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ за цей час. В результаті вторинної перевірки було переглянуто розрахунок стажу 12.11.2021 року, в результаті чого з пільгового стажу вилучено період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006, оскільки за цей час в ОК-5 відсутні відомості про спецстаж та період роботи з 01.06.2014 по 31.10.2014, оскільки за цей час відсутня сплата до ДПС України. Період навчання в технікумі з 01.09.1986 по 05.06.1990 не зараховано до пільгового стажу, оскільки згідно ст. 18 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту, технікум не належить до переліку закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Також, до пільгового стажу не зараховано період проходження строкової служби з 17.06.1990 по 02.06.1992, оскільки на момент призову ОСОБА_1 виконував роботу, яка передбачає право на пенсію на пільгових умовах, але через те, що пільгова довідка № 3598 від 17.09.2021 за період з 11.06.1990 по 15.06.1990 видана підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі, тому відсутні підстави для зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.
01.10.2021 року позивач звернувся з заявою № 4817 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.1 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням № 050650005495 від 07.10.2021 року про призначення пенсії, з 11.09.2021 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за п.2 ч.1 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При призначенні пенсії до пільгового стажу не було зараховано періоди роботи позивача:  - згідно довідки № 3586 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 02.01.1990 по 08.02.1990, з 09.02.1990 по 28.02.1990; - згідно довідки № 3598 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 11.06.1990 по 15.06.1990, з 09.07.1992 по 19.04.1999, оскільки вищезазначені довідки видані підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі; - період роботи з 01.01.2001 по 31.08.2001, та з 28.05.2005 по 31.05.2005, оскільки в ОК-5 відсутня інформація про спецстаж за цей період; - період роботи з 01.11.2014 по 26.11.2014, оскільки в ОК-5 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ за цей час.
В результаті вторинної перевірки було переглянуто розрахунок стажу позивача, тому рішенням від 12.11.2021 року № 050650005495 про перерахунок пенсії, з пільгового стажу вилучено період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006, оскільки за цей час в ОК-5 відсутні відомості про спецстаж та період роботи з 01.06.2014 по 31.10.2014, оскільки за цей час відсутня сплата до ДПС України.
Рішенням від 30.11.2021 року № 050650005495 позивачу здійснено перерахунок пенсії.
Крім цього, період навчання в технікумі з 01.09.1986 по 05.06.1990 не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки згідно ст. 18 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту, технікум не належить до переліку закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а також період проходження строкової служби з 17.06.1990 по 02.06.1992, оскільки на момент призову ОСОБА_1 виконував роботу, яка передбачає право на пенсію на пільгових умовах, але через те, що пільгова довідка № 3598 від 17.09.2021 за період з 11.06.1990 по 15.06.1990 видана підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі, відсутні підстави для зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу.
Разом з тим, в трудовій книжці позивача від 22.05.1989 року містяться записи, в тому числі, про роботу: з 02.01.1990 року по 08.02.1990 року на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, та з 09.02.1990 року по 28.02.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року служба в Радянській армії, з 09.07.1992 року по 19.04.1999 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта №21 “Радянське” в/о “Радянськвугілля”, з 27.03.2000 року по 11.09.2001 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з 01.05.2005 року по 28.02.2006 року на посаді заступника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, з 01.03.2006 року по 26.11.2014 року на посаді помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , позивач в 1986 році вступив до Горлівського ордена “Знак Пошани” індустріального технікуму ім. К.А. Рум`янцева і в 1990 році закінчив повний курс по спеціальності підземна розробка вугільних родовищ.
В підтвердження спірних періодів роботи позивачем надані: довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.09.2021 року №3586, №3598; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.09.2021 року №3615, №3621, від 27.04.2016 року №21/303, від 22.04.2016 року №21/302, від 27.04.2016 року №21/301; довідки про реорганізацію підприємства від 17.09.2021 року №3588, від 18.08.2021 року №100/309; довідки про підземні спуски від 17.09.2021 року №3587, від 18.08.2021 року №100/309; військовий квиток серії НОМЕР_2 ; довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи від 15.08.2014 року; довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 18.08.2021 року.
Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.
Спірним є питання підтвердження: пільгового стажу роботи позивача згідно довідки № 3586 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 02.01.1990 по 08.02.1990, з 09.02.1990 по 28.02.1990; згідно довідки № 3598 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 11.06.1990 по 15.06.1990, з 09.07.1992 по 19.04.1999, оскільки вищезазначені довідки видані підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі; період роботи з 01.01.2001 по 31.08.2001, та з 28.05.2005 по 31.05.2005, оскільки в ОК-5 відсутня інформація про спецстаж за цей період; період роботи з 01.11.2014 по 26.11.2014, оскільки в ОК-5 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ за цей час, з 01.01.2006 по 31.12.2006, оскільки за цей час в ОК-5 відсутні відомості про спецстаж та період роботи з 01.06.2014 по 31.10.2014, оскільки за цей час відсутня сплата до ДПС України, період навчання в технікумі з 01.09.1986 по 05.06.1990, оскільки згідно ст. 18 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту, технікум не належить до переліку закладів професійної (професійно-технічної) освіти, період проходження строкової служби з 17.06.1990 по 02.06.1992, оскільки на момент призову ОСОБА_1 виконував роботу, яка передбачає право на пенсію на пільгових умовах, але через те, що пільгова довідка № 3598 від 17.09.2021 за період з 11.06.1990 по 15.06.1990 видана підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від  9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом – Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно п.2 Розділу ХУ “Прикінцеві положення” Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення” (далі за текстом – Закон 1788). 
Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ “Прикінцеві положення” Закону 1058 положення Закону 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. 
На підставі ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Вищевказана норма закону кореспондується з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається  працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, названими нормами матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Відповідно до ст. 43 Закону 1058 зазначається, що - перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України.
У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках. 
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.  
На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. 
Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка. 
З трудової книжки позивача вбачається та не заперечується відповідачем, що він працював з 02.01.1990 року по 08.02.1990 року на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, та з 09.02.1990 року по 28.02.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року служба в Радянській армії, з 09.07.1992 року по 19.04.1999 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта №21 “Радянське” в/о “Радянськвугілля”, з 27.03.2000 року по 11.09.2001 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з 01.05.2005 року по 28.02.2006 року на посаді заступника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, з 01.03.2006 року по 26.11.2014 року на посаді помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.
Відповідач не зарахував до пільгового стажу періоди роботи позивача згідно довідки № 3586 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 02.01.1990 по 08.02.1990, з 09.02.1990 по 28.02.1990; згідно довідки № 3598 від 17.09.2021, що підтверджує пільговий характер роботи з 11.06.1990 по 15.06.1990, з 09.07.1992 по 19.04.1999, оскільки вищезазначені довідки видані підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі; період роботи з 01.01.2001 по 31.08.2001, та з 28.05.2005 по 31.05.2005, оскільки в ОК-5 відсутня інформація про спецстаж за цей період; період роботи з 01.11.2014 по 26.11.2014, оскільки в ОК-5 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ за цей час; період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006, оскільки за цей час в ОК-5 відсутні відомості про спецстаж та період роботи з 01.06.2014 по 31.10.2014, оскільки за цей час відсутня сплата до ДПС України.
Разом з цим, суд зазначає, що форма ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу - це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (автоматизованого банку відомостей, створеного для ведення обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, ведення якого забезпечує Пенсійний фонд України). Форма ОК-5 формується починаючи з 2000 року. Вона містить відомості про суми заробітку для нарахування соціальних виплат (у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) і страховий стаж (Додаток 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014 року № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (п. 6 розділу V).
Згідно ч. 1 ст. 20 Закону 1058 реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Закону Реєстр застрахованих осіб є частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону є організаційно-технічною системою, призначеною для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Як вбачається з положень п. 2 розділу ІІ Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014 року № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 2464-VI інформація з Державного реєстру використовується з додержанням вимог законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних" виключно для потреб, визначених цим Законом та законами з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, виявлення фактів використання праці неоформлених працівників та порушень законодавства про працю роботодавцями, належності або неналежності осіб, які працюють, забезпечують себе роботою самостійно або навчаються, до профспілок з метою здійснення прав та виконання обов`язків у сфері трудових правовідносин; банками, підприємствами, установами та організаціями з метою її використання для обслуговування громадян (за їхньою згодою або у випадках та порядку, встановлених законодавством у сфері захисту персональних даних) для аналізу зайнятості випускників закладів професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої та вищої освіти та для обміну інформацією з Централізованим банком даних з проблем інвалідності, а також для накопичення, зберігання та використання інформації про видані, продовжені та обліковані листки непрацездатності.
Суд зазначає, що ані Порядком № 637, ані Порядком № 383, ані Порядком № 22-1, ані Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 (який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника) не передбачено при розгляді питання про призначення громадянам пенсії та питання про підтвердження пільгового стажу використовувати дані цього реєстру при вирішенні питання про наявність/відсутність у особи відповідного пільгового стажу.
При цьому пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 20 цього Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, в який періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не можуть підтверджувати/не підтверджувати пільговий стаж особи.
Умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (по списку № 1) є досягнення громадянином відповідного віку, наявність відповідного страхового та пільгового стажу та зайнятість на роботах та посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, протягом повного робочого дня.
Крім цього, відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 “Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування”, № 26-1 від 05.11.2009 “Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ”, № 22-2 від 08.10.2010 “Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” та № 25-2 від 03.12.2013 “Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2”, якими затверджувалися “Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства”, встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1, ЗПЗ014А1, ЗПЗ014А4 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці:
- код ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам;
- код ЗПЗ014А1- працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року №202;
- код ЗПЗ014А4 - інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах, - за Списком робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України, за наявності стажу на підземних роботах.
При здачі звітів страхувальниками до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, а отже страхувальники звітували щодо спецстажу позивача.
Крім того, жодним законодавчим актом не заборонено враховувати періоди роботи при призначенні та нарахуванні (перерахунку) пенсій за той період, коли особа, яка набула права на пенсію, працювала на території Донецької області, а громадянин не може нести особисту відповідальність за те, що відбувається на території вказаної області, та не може відповідати за діяльність інших осіб.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Позивач як громадянин України, стаж якого підтверджений трудовою книжкою, яка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, має право на відповідний соціальний захист з боку держави.
При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язання, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.
Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке (яка) знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 11 липня 2019 року у справі № 423/1156/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17, від 23 грудня 2019 року у справі № 703/2689/16-а тощо.
Разом з цим, що пільгових довідок, які видані підприємствами шахтою “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, шахтою “Північна”, шахтою ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, та які розташовані на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м. Макіївка і завірені відповідними печатками, суд зазначає наступне.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території” для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі “Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії” зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але “у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів”.
Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах “Лоізіду проти Туречиини” (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), “Кіпр проти Туреччини” (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та “Мозер проти Республіки Молдови та Росії” (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). “Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать”.
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі “Ковач проти України” від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30.10.2014 тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (“Намібійські винятки”), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист.
Крім того, суд зазначає, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про спірні періоди роботи, із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Доказів того, що записи у трудовій книжці позивача здійснені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх прийняттю, відповідачем не надано.
Періоди роботи позивача з 02.01.1990 року по 08.02.1990 року на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, та з 09.02.1990 року по 28.02.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року служба в Радянській армії, з 09.07.1992 року по 19.04.1999 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта №21 “Радянське” в/о “Радянськвугілля”, з 27.03.2000 року по 11.09.2001 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з 28.05.2005 року по 31.05.2005 року, з 01.01.2006 року по 28.02.2006 року на посаді заступника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, з 01.03.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.06.2014 року по 26.11.2014 року на посаді помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, мають бути зараховані до його пільгового стажу за Списком №1.
Також, до пільгового стажу позивача має бути зарахований період служби в Радянській армії з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року, оскільки підставою для не зарахування періоду проходження строкової служби, стало те, що пільгова довідка № 3598 від 17.09.2021 за період з 11.06.1990 по 15.06.1990 видана підприємством, яке розташоване на території непідконтрольній українській владі. При цьому не є спірним, що на момент призову позивач виконував роботу, яка передбачає право на пенсію на пільгових умовах.
Щодо не зарахування періоду навчання в технікумі з 01.09.1986 року по 05.06.1990 року до пільгового стажу, оскільки згідно ст. 18 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту, технікум не належить до переліку закладів професійної (професійно-технічної) освіти, суд зазначає наступне.
За ст. 38 Закону України “Про професійно-технічну освіту” час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , виданого 14.06.1990 року, позивач в 1986 році вступив до Горлівського ордена “Знак Пошани” індустріального технікуму ім. К.А. Рум`янцева і в 1990 році закінчив повний курс по спеціальності підземна розробка вугільних родовищ.
В період з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року позивач працював гірником підземним з повним робочим днем в шахті та був звільнений у зв`язку з призовом в Радянську армію.
Таким чином, в період та після закінчення навчання позивач працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Статтею 18 Закону України “Про професійно-технічну освіту” визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Отже, на професійне навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону України “Про професійно-технічну освіту”.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, які викладені в постанові від 04 березня 2020 року в справі № 367/945/17.
Враховуючи викладене, позивач мав право на зарахування періоду навчання в технікумі з 01.09.1986 року по 05.06.1990 року до пільгового стажу роботи.
Відносно зобов`язання відповідача прийняти для розрахунку пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видану шахтою “Північна” від 27.04.2016 року №21/303 за період роботи з липня 1992 року по квітень 1999 року, суд зазначає наступне.
Відомості про заробітну плату позивача за періоди роботи з 1992 року по 1999 рік зазначені в довідках від 27.04.2016 року №21/301, №21/302 та №21/303.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Таким чином, положеннями Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено можливість враховування заробітної плати  для  обчислення пенсії  довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.
Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Згідно п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,  в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що не зарахування пенсійним органом при призначенні пенсії позивачу до пільгового стажу за Списком №1 період навчання  з 01.09.1986 року по 05.06.1990 року у Горлівському ордена “Знак Пошани” індустріального технікуму ім. К.А. Румінцева за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ, періоди роботи з 02.01.1990 року по 08.02.1990 року на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, та з 09.02.1990 року по 28.02.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 11.06.1990 року по 15.06.1990 року на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта “Калиновська-Восточна” в/о Макіїввугілля, з 17.06.1990 року по 02.06.1992 року службу в Радянській армії, з 09.07.1992 року по 19.04.1999 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта №21 “Радянське” в/о “Радянськвугілля”, з 27.03.2000 року по 11.09.2001 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з 28.05.2005 року по 31.05.2005 року, з 01.01.2006 року по 28.02.2006 року на посаді заступника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, з 01.03.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.06.2014 року по 26.11.2014 року на посаді помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті на підприємстві шахта ім. В.М. Бажанова ДП “Макіїввугілля”, з врахуванням заробітної плати за період з 01.07.1992 року по 31.12.1996 року, яка зазначена у довідці №21/303 від 27.04.2016 року, не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, а отже рішення відповідача №050650005495 від 12.11.2021 року та від 30.11.2021 року про перерахунок пенсії є неправомірними та підлягають скасуванню, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, позовні вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 01.10.2021 року з зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягають задоволенню шляхом здійснення перерахунку пенсії з 11.09.2021 року (дата призначення пенсії), оскільки пенсія позивачу вже призначена.
Суд встановив, що відповідач діяв з порушенням меж  повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 р. у справі № 200/3094/22 - залишити без задоволення.                                                                                       Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 р. у справі № 200/3094/22 - залишити без змін.                                                                                         
Повне судове рішення складено 18 квітня 2023 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Е.Г. Казначеєв

                                                                                                               І.В. Сіваченко