Постанова
Іменем України 
 
17 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 751/3968/22
провадження № 61-3209св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, Державна казначейська служба України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Павлова В. Г. від 10 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є., 
від 25 січня 2023 року, і виходить з наступного.
Короткий зміст позовних вимог
1.                У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ГУ Національної поліції у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.
2.                Свої вимоги позивач мотивував тим, що внаслідок придбання ним у вересні 2020 року в магазині «Водафон» мобільного телефону неналежної якості за його заявою 24 вересня 2020 року відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020275010001305 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.
3.                Постановою інспектора сектору дізнання Чернігівського РУП ГУНП у Чернігівській області від 28 вересня 2020 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю складу злочину, яку ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова                 від 24 листопада 2020 року скасовано. Позивач зазначав, що 03 листопада 2020 року він звернувся до інспектора сектору дізнання з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у задоволенні якого було відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2020 року зобов`язано інспектора сектору дізнання розглянути вказане клопотання в порядку та строки, передбачені статтями 110, 220 КПК України. 07 грудня 2020 року інспектором сектору дізнання прийнято постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яку ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року скасовано і зобов`язано дізнавача розглянути клопотання позивача. 
4.                 ОСОБА_1 вказував, що 10 грудня 2020 року він звернувся із скаргою до ГУ Національної поліції з вимогою провести службове розслідування в рамках кримінального провадження № 12020275010001305, яку розглянуто без участі і повідомлення позивача. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року визнано протиправною бездіяльність ГУ Національної поліції в частині незапрошення позивача на розгляд його скарги від 10 грудня 2020 року та в частині ненадання відповіді на його скаргу від 10 грудня 2020 року у строки, визначені Законом України «Про звернення громадян».
5.                Позивач посилався на те, що через протиправність дій суб`єкта владних повноважень - ГУ Національної поліції в Чернігівській області, які виразились в неналежному розслідуванні кримінального провадження і невиконанні завдань, покладених на органи досудового розслідування, порушенні вимог статті 2 КПК України, що встановлено відповідними судовими рішеннями, йому спричинено моральну шкоду, розмір відшкодування якої становить 700 000 грн.
6.                Із урахуванням зазначеного,  ОСОБА_1  просив стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 700 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7.                Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова 
від 10 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
8.                Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що саме по собі скасування постанов дізнавача про закриття кримінального провадження та постанови про відмову в задоволенні клопотання не свідчить про завдання моральної шкоди позивачу, не має наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача поновлені ухвалами слідчих суддів. Протягом часу проведення досудового розслідування вчинялися процесуальні дії, за результатами яких ухвалені процесуальні рішення, тому доводи позивача щодо тривалої бездіяльності слідчих є безпідставними. Твердження позивача про те, що постановами органу досудового розслідування та тривалим проведенням цього досудового розслідування порушені його права, не підтверджуються належними та достатніми доказами.
9.                Також суд першої інстанції заначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяння йому втрат немайнового характеру, виходячи з характеру та обсягу яких суд міг обрахувати розмір компенсації у зв`язку із протиправною бездіяльністю ГУНП в Чернігівській області. Також не доведено існування причинно-наслідкового зв`язку бездіяльності ГУНП в Чернігівській області з негативними наслідками.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
10.            Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2022 року залишено без змін.
11.            Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних, оскільки сам по собі факт протиправної бездіяльності                              ГУ Національної поліції у Чернігівській області, встановлений судовим рішенням, не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.                     ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди чи інших втрат немайнового характеру та причинно-наслідкового зв`язку. Саме по собі твердження позивача про глибоке розчарування та зневіру в дієвості законів не свідчать про спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12.            01 березня 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 січня 2023 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
13.            Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції  ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду
від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (пункт 1 частини другої                 статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки. Крім того указує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідкаОСОБА_2 (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
14.            У касаційній скарзі заявникзвертає увагу, що у зв`язку із несвоєчасним та неналежним проведенням органами поліції розслідування за фактом продажу йому неякісного телефону він відчув глибоке розчарування та зневіру у дієвості законів, а також свою незахищеність. Бажаючи досягти позитивних результатів у захисті своїх прав та розслідуванні, він неодноразово звертався, як до поліції та і суду, що забирало у нього багато часу та вимагало додаткових зусиль. 
15.            Також заявник зазначає, що протиправність дій (бездіяльності) дізнавача і ГУ Національної поліції у Чернігівській області підтверджується відповідними судовими рішеннями. Найбільш протиправною в рамках кримінального провадження є бездіяльність, яка полягає в  непроведенні ефективного розслідування, що є невиконанням завдань, покладених на органи досудового розслідування, та порушення вимог статті 2 КПК України. 
16.            Заявник стверджує, що моральна шкода, заподіяна йому органом поліції, полягає в обмеженні у можливості поновлення порушених прав, пов`язаних з продажем йому неякісного телефону. Вказує, що він був позбавлений можливості подати позов у кримінальному провадженні, тобто скористатися найбільш ефективним способом захисту своїх прав. Неправомірні дії правоохоронного органу спонукали його докладати більше зусиль для відновлення права користування мобільним телефоном, а також для доведення до завершення розслідування. Також вказує на те, що суд апеляційної відмовив у задоволенні його клопотання та розглянув справу за його відсутності.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17.            Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.
У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
18.            24 вересня 2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020275010001305 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.
19.            Постановою інспектора СД Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 28 вересня 2020 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12020275010001305 від 24 вересня 2020 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.
20.            Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 24 листопада 2020 року у справі № 750/10594/20 скасовано постанову інспектора СД Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області 
Шайхеєвої Н. В. про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 12020275010001305 від 24 вересня 2020 року.
21.            Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 03 грудня 2020 року у справі № 750/10594/20 зобов`язано інспектора 
СД (дізнавача) Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області 
Шайхеєву Н. В., яка проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020275010001305 від 24 вересня 2020 року, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03 листопада 2020 року в порядку та строки, визначені статтями 110, 220 КПК України.
22.            Постановою дізнавача у кримінальному провадженні-інспектора 
СД Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 07 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12020275010001305 від 24 вересня 2020 року.
23.            Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 грудня 2020 року у справі № 750/10594/20 скасовано постанову дізнавача у кримінальному провадженні інспектора СД Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області Шайхеєвої Н. В. від 07 грудня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12020275010001305 від 24 вересня 2020 року. Зобов`язано дізнавача у кримінальному провадженні інспектора 
СД Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області Шайхеєву Н. В. в рамках кримінального провадження № 12020275010001305 від 24 вересня                          2020 року розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03 листопада                     2020 року в порядку та строки, визначені статтями 110, 220 КПК України.
24.            10 грудня 2020 року ОСОБА_1 , посилаючись на норми Закону України «Про звернення громадян», звернувся до ГУНП в Чернігівській області зі скаргою, в якій просив провести службове розслідування відносно посадових осіб, указавши, що бажає бути присутнім при розгляді скарги та завчасно повідомленим про дату, час розгляду.
25.            Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду 
від 19 квітня 2021 року у справі № 620/1896/21 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області в частині не запрошення ОСОБА_1 на розгляд його скарги від 10 грудня 2020 року. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на його скаргу від 10 грудня 2020 року у строки, визначені Законом України «Про звернення громадян».
26.            Постановою дізнавача ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 06 липня 2021 року кримінальне провадження                                 № 12020275010001305 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.
 
Позиція Верховного Суду
27.            Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
28.            Згідно з положеннями пункту 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених                       у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
29.            Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
30.            Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). 
31.            Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 
32.            Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
33.            На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
34.            Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. 
35.            Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
36.            Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
37.            За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
38.            Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
39.            Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
40.            За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
41.            Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
42.            Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.
43.            Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
44.            За змістом частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.
45.            За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 
1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
46.            Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.
47.            Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. 
48.            Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. 
49.            До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах 
від 13 січня 2020 року у справі № 227/2572/19 (провадження 
№ 61-20488св18), від 17 січня 2020 року у справі № 638/11414/18 (провадження № 61-2685св19), від 04 березня 2020 року у справі 
№ 639/1803/19 (провадження № 61-18842св19), від 01 квітня 2020 року 
у справі № 641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від 13 травня 
2020 року у справі № 638/8636/17 (провадження № 61-40480св18), 
від 20 травня 2020 року у справі № 337/3375/17 (провадження 
№ 61-11586св19), від 20 травня 2020 року у справі № 639/6736/18 (провадження № 61-12512св19), від 23 червня 2020 року у справі 
№ 554/108/18 (провадження № 61-41514св18), від 24 червня 2020 року 
у справі № 520/14/19 (провадження № 61-23199св19), від 30 червня 
2020 року у справі № 641/7984/17 (провадження № 61-36602св18), 
від 03 липня 2020 року у справі № 686/27965/19 (провадження 
№ 61-8293св20), від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 25 березня 2021 року у справі 
№ 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19), 13 травня 2021 року у справі № 638/8493/19 (провадження № 61-13452св20), від 19 грудня 2022 року 
у справі № 466/5021/18 (провадження № 61-21157св19) та інших.
50.            Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
51.            Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. 
52.            Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
53.            У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
54.            Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов достатньо обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки оскарження позивачем дій органу досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.
55.            Встановивши, що позивач не надав доказів на підтвердження завдання органом досудового розслідування йому моральної шкоди та не довів наявність такої шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що скасування слідчим суддею в порядку КПК України процесуальних рішень дізнавача не свідчить про завдання позивачу шкоди, яка має бути компенсована грошима.
56.            Таким чином, ухвали слідчого судді Деснянського районного суду 
м. Черніговапро задоволення скарг ОСОБА_1 на постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК Україниправа на оскарження процесуальних рішень дізнавача і не є безумовним доказом спричинення позивачу моральної шкоди.  
57.            Позивач не довів, що внаслідок винесення постанов про закриття кримінального провадження, про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадженнянастали негативні наслідки. Права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова, що може вважатися достатньою справедливою сатисфакцією за обставин цієї справи. 
58.            Судами попередніх інстанцій надано належну оцінку поданим сторонами доказам, зроблено правильні та об`єктивні висновки про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю порушення права, за захистом якого позивач звернувся до суду.
59.            Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18). 
60.            Судом першої інстанції протокольною ухвалою від 08 листопада 
2022 року було відмовлено стороні позивача у задоволенні клопотання про виклик свідка, однак заявником не наведено обґрунтованих доводів, що вказана обставина могла вплинути чи вплинула на правильне вирішення спору судами попередніх інстанцій. 
61.            Також суд апеляційної інстанції протокольною ухвалою від 25 січня 
2023 року обґрунтовувано відмовив у задоволенні клопотання представника позивача - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, оскільки стороною позивача не було надано жодних доказів на підтвердження стану здоров`я позивача, що б унеможливювало його участь у судовому засіданні. Окрім зазначеного, в судовому засіданні в інтересах ОСОБА_1 діяв його уповноважений представник - адвокат 
Лєсков В. О., який брав участь у судовому засіданні апеляційного суду, призначеному на 25 січня 2023 року.
62.            Позивачем не наведено об`єктивних доводів щодо обмеження його прав у доступі до суду, порушень його прав при розгляді справи апеляційним судом не встановлено.
63.            Колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
64.            Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновку Великої Палати Верховного Суду, на який посилався заявник у касаційній скарзі.
65.            Таким чином доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті без додержання норм матеріального і процесуального права.
66.            Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
67.            Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.                Касаційну  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.                Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова 
від 10 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	Є. В. Синельников   	
 	С. Ф. Хопта  	
 	В. В. Шипович