Ухвала
18 травня 2023 року
місто Київ
справа № 674/781/22
провадження № 61-6719ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Борсук Владислав Анатолійовича, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новодунаєвецька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила усунути перешкоди у користуванні належними їй житловим будинком та земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 здійснити перебудову літньої кухні «Б» та сараю «Д», розташованих на території садиби на АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача; усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача, за зазначеною адресою, шляхом зобов`язання відповідачки здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів із запобігання стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні та сараю, на територію садиби позивача.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою, належних ОСОБА_1 , які розташовані на АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 : 1) здійснити перебудову літньої кухні «Б» та сараю «Д», розташованих на території садиби на АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача; 2) здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні та сараю, на територію садиби позивача. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом перебудови господарських споруд скасовано, а в частині судових витрат змінено. У позові ОСОБА_1 про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом зобов`язання здійснити перебудову літньої кухні та сараю, відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, відмовлено.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції, урахував, що відповідно до висновку експертизи відстань від спірних літньої кухні та сараю до житлового будинку позивача складає більше 10 метрів, досліджувані літня кухня та сарай відносяться до 111 ступеня вогнестійкості, що відповідає протипожежному розриву у 8 метрів; розміщення господарських будівель, що входять до складу домоволодіння відповідачки, виключає вплив на тривалість інсоляції та освітлюваність приміщень в житловому будинку позивачки. Крім незабезпечення відстані від межі суміжної земельної ділянки експертом навпаки зазначено, що відстань від зазначеної літньої кухні та сараю до житлового будинку, що розташований на земельній ділянці ОСОБА_1 , складає більше 10 м. Водночас зазначена експертиза не містить висновків щодо можливості перебудови літньої кухні та сараю відповідно до державних будівельних норм та чи не призведе перебудова, а саме відсування найбільш виступаючих конструкцій стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, до повної руйнації спірних будівель.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачкою не доведено істотного порушення державних будівельних норм та порушення розташуванням господарських будівель, а саме літньої кухні та сараю, що входять до складу домоволодіння відповідачки, прав позивачки.
Водночас щодо вимог про зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів спірних літньої кухні та сараю, суд апеляційної інстанції врахував висновок експертизи, відповідно до якої відведення води тільки з покрівлі сараю організовано таким чином, що зумовлює стікання атмосферних опадів на сусідню ділянку ОСОБА_1 , а також врахував, що в судовому засіданні відповідачка визнала та не заперечувала проти облаштування водовідведення з покрівель сараю та літньої кухні, таким чином, щоб не було затікань на земельну ділянку позивачки.
У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Борсук В. А., в якій заявниця просить постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року в частині скасування рішення суду першої інстанції скасувати, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року залишити в силі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:
1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);
4) справи про розірвання шлюбу;
5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру - про усунення перешкод у користуванні житловим будинок та земельною ділянкою шляхом перебудови літньої кухні та сараю та здійснення відповідних облаштувань, які запобігатимуть стіканню атмосферних опадів.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Урахувавши предмет позову, судове рішення, ухвалене у такій справі, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційній скарзі немає посилання на зазначені випадки.
Підстав для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, І що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, немає.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення ЄСПЛ у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення ЄСПЛ у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Борсук Владислав Анатолійовича, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новодунаєвецька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            В. В. Яремко
                                                                                                                        А. С. Олійник
                                                                                                                        О. В. Ступак