ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3895/23 Справа № 210/2229/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 210/2229/22
провадження № 22-ц/803/3895/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/2229/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок отриманих професійних захворювань,
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року (суддя Літвіненко Н.А.),ухвалене в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,–

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в обґрунтування якого посилався на те, що згідно з записами трудової книжки № НОМЕР_1 він працював у відповідача з 17.01.2005 року по 10.01.2011 рік – газорізальником, агломераційний цех №2; з 10.01.2011 року по 09.07.2014 рік – машиністом змішувальних барабанів (на гарячому повертанні), агломераційний департамент АЦ №2; з 09.07.2014 року по 11.12.2014 рік – підсобним робітником 1 розряду, допоміжний персонал агломераційний цех №2; з 12.12.2014 року по 29.12.2020 рік машиністом змішувальних барабанів, дільниця АЦ №2. Довідкою МСЕК серія 12ААА № 060356 від 12.05.2022 року йому первинно було встановлено 40% втрати професійної працездатності з них:1) ХОЗЛ - 10%; 2) туговухість - 5%; 3) травма кінцівки - 25%) з 2 травня 2022 року безстроково. У зв`язку з погіршенням його здоров`я, було проведено повторний огляд. Довідкою МСЕК серія 12ААА № 060397 від 04.07.2022 року встановлено 65% (шістдесят п`ять відсотків) втрати професійної працездатності з них:1) ХОЗЛ - 30% 2) туговухість - 10%; 3) травма кінцівки - 25% з 27.05.2022 року безстроково. Зазначав, що він страждає від постійних приступів сухого кашлю, болю у грудній клітині. Також його турбує постійна задишка, у зв`язку з чим підвищується пульс, що також заважає нормальній життєдіяльності. Перебуваючи у громадських місцях, транспорті, він, відчуваючи приступ кашлю, часто бачить на власні очі, як на нього звертають увагу оточуючі, помилково вважаючи, що Позивач хворіє на інфекційні хвороби, а відтак становить загрозу для перехожих. Це негативно впливає на психоемоційний стан здоров`я, він замикається у собі. Через погіршення слуху він обмежений у можливості самостійно орієнтуватися в просторі, оскільки наражається на небезпеку. Окрім того, відчуває дискомфорт у спілкуванні з оточуючими, оскільки часто погано чує свого співрозмовника, вимушений постійно перепитувати про те, що саме було сказано. Це негативно позначилось на соціальних зв`язках, а також, на його можливості в повній мірі задовольняти свої життєві потреби. Як наслідок, він не відчуває себе повноцінним членом суспільства. У зв`язку з хворобами змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується виписними епікризами з лікарень.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 170 000,00 грн, які просив стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок отриманих професійних захворювань, наслідком яких є втрата професійної працездатності 40%, в розмірі 130 000,00 грн, без утримання податків та обов`язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 1 300,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в межах заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також, враховуючи той факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача понад 15 років, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 130 000,00 грн, що на думку суду, буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши суму грошового відшкодування моральної шкоди, яку стягнуто з відповідача на користь позивача, з 130 000,00 грн до 80 000,00 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ 

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених статтями 5-8 Закону України «Про охорону праці». При укладенні трудового договору з позивачем, відповідно до статті 29 КЗпП України йому було роз`яснено його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буд працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. А тому позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та пов`язані з цим наслідки. Також зазначає, що позивач, маючи погіршення власного здоров`я, відчуваючи розвиток хвороби, не звільнявся з підприємства та продовжував працювати в шкідливих умовах праці. Крім того, позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 170 000,00 грн, що жодним чином не аргументовано та необґрунтовано, сума завищена і не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. На думку скаржника, така сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. В свою чергу, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не врахував зазначене, та задовольнив позовні вимоги в розмірі 130 000,00 грн, що більше розміру задоволених позовних вимог в наведеній відповідачем судовій практиці.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , позивач у справі працював у відповідача з 17.01.2005 року по 10.01.2011 рік - газорізальником, агломераційний цех №2; з 10.01.2011 року по 09.07.2014 рік - машиністом змішувальних барабанів (на гарячому повертанні), агломераційний департамент АЦ №2; з 09.07.2014 року по 11.12.2014 рік - підсобним робітником 1 розряду, допоміжний персонал агломераційний цех №2; з 12.12.2014 року по 29.12.2020 рік машиністом змішувальних барабанів, дільниця АЦ №2. 29.12.2020 року звільнений за статтею 38 КЗпП України.

Відповідно до Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14.02.2022 року причиною професійного захворювання ОСОБА_1 став пил: - концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 2 до 10% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 6,12-6,35 разів і складала 24,5-25,4мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 згідно «Гігієнічних регламентів хімічних речових у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020р. №1596; шум: - еквівалентний рівень непостійного шуму перевищував допустимий на 6-8 дБА, що становив 86-88 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА згідно вимог ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 14.02.2022 року, а саме, пункту 17, де зазначено, що «працюючи машиністом змішувальних барабанів (на гарячому поверненні) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 10.01.2011 по 09.07.2014 та з 12.12.2014 по 29.12.2020, здійснював технологічний процес змішування, зволоження, огрудкування та підігрів аглошихти відповідно до технологічної інструкції. Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт та робочого місця підпадав під шкідливий вплив пилу та шуму. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13.01.2022 №86 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: - З 17.01.2005 по 10.01.2011 - газорізальник, агломераційний цех №2 ГЗК ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь».

Відповідно до пункту 20 акту розслідування професійного захворювання від 14.02.2022 року враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 15 років 06 місяців в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, неможливо.

Згідно з пунктом 14 акту розслідування професійного захворювання від 14.02.2022 року встановлений діагноз захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. – захворювання професійні.

Довідкою МСЕК серія 12ААА № 060356 від 12.05.2022 року позивачу первинно було встановлено 40% втрати професійної працездатності з них:1) ХОЗЛ - 10%; 2) туговухість - 5%; 3) травма кінцівки - 25%) з 2 травня 2022 року безстроково.

У зв`язку з погіршенням здоров`я позивача, було проведено повторний огляд. Довідкою МСЕК серія 12ААА № 060397 від 04.07.2022 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності з них:1) ХОЗЛ - 30% 2) туговухість - 10%; 3) травма кінцівки - 25% з 27.05.2022 року безстроково.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судове рішення мотивоване тим, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в межах заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також, враховуючи той факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача понад 15 років, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 130 000,00 грн, що на думку суду, буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. 

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 

При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті випливає, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до норм ЦПК України вказані обставини повинні бути доведені.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідку МСЕК серії 12 ААА № 060356 від 12 травня 2022 року, згідно з якою йому встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% безстроково, з потребою медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року передбачено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до статті 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки хронічне професійне захворювання в даному випадку, пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є, зокрема, висновок МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14 лютого 2022 року.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 від 14 лютого 2022 року хронічне професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт та робочого місця у зв`язку з чим він підпадав під шкідливий вплив пилу та шуму. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання визначено: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 2% до 10% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 6,12-6,35 разів і складала 24,5-25,4 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м? згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596; еквівалентний рівень непостійного шуму перевищував допустимий на 6-8 дБА, що становив 86-88 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА згідно вимог ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження № 14-463цс18.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції визначив в межах заявлених вимог та з врахуванням ступеня і глибини моральних страждань позивача та тривалості часу роботи позивача на підприємстві за шкідливих умов виробництва. Суд, ухвалюючи рішення, також керувався принципами розумності та справедливості, про що судом наведені в рішенні відповідні мотиви.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням його здоров`я на виробництві відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричиненої моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин. Крім того, чинним законодавством не передбачено будь-яких методик розрахунку при визначенні розміру моральної шкоди. Розмір визначається у кожному конкретному випадку окремо, а тому колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на судову практику з розгляду подібних справ.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                О.О.Тимченко

Судді                                                                         О.А. Мірута

                                                                               Я.В. Хейло