УХВАЛА
01 травня 2023 року 
м. Київ 
справа № 120/2833/22
адміністративне провадження № К/990/12939/23 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 120/2833/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
установив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки).
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року позов повернуто заявнику.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку та просила поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку подання апеляційної скарги та залишено останню без руху.
Як зазначено в цій ухвалі: апеляційну скаргу позивачем вперше подано 08 квітня 2022 року, проте ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2022 року її повернуто скаржнику; повторно апеляційну скаргу подав позивач 28 червня 2022 року, яку ухвалою від 15 серпня 2022 року повернуто у зв`язку з неусуненням виявлених недоліків; втретє з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду 10 вересня 2022 року, тобто з пропуском строку визначеного статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 
Вважаючи відсутніми підстави для поновлення строку, апеляційний суд в ухвалі від 08 листопада 2022 року вказав, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, не відповідає вимогам статті 296 КАС України, адже у ній застосовані зневажливі вислови та необґрунтовані звинувачення, які дискредитують посадових осіб суду.
На виконання вимог ухвали до суду апеляційної інстанції надійшла заява. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Постановляючи цю ухвалу, суд апеляційної інстанції вказав, що надісланою заявою висловлено ряд звинувачень щодо судді Сьомого апеляційного адміністративного суду, який виніс ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, зокрема у непорядності, недотриманні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики та присяги судді та ін. 
Надаючи оцінку зазначеним у заяві доводам, апеляційний суд зазначив, що клопотання зводиться до залякування та погроз, що висловлені на адресу судді; положення процесуального законодавства надають право особі оскаржити судові рішення, а отже у випадку незгоди з позицією суду, викладеною в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, позивач має право оскаржити в касаційному порядку судове рішення, а не вдаватись до погроз та образ, які можна розцінити як спробу здійснення тиску на суд.
З урахуванням цього, суд дійшов висновку, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутися до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України, що відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. 
Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України суд звертає увагу на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму процесуального права порушено судами першої та (або) апеляційної інстанцій, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм права, рішень Конституційного  Суду України, Європейського суду з прав людини, які, на думку позивача, гарантують їй право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Однак, право на доступ до суду, зокрема до суду апеляційної  інстанції, не є абсолютним; вимоги, за яких таке право може бути реалізоване в порядку адміністративного судочинства, врегульовані  КАС України,  а вимоги, за яких може бути реалізоване право на апеляційне оскарження в адміністративній справі, - главою 1, розділу ІІІ КАС України.
Крім того, позивач наводить висновки Верховного Суду щодо необхідності вирішення судом апеляційної інстанції  питання про відмову у відкритті апеляційного провадження у складі колегії суддів, а не одноособово.
Проте, цитуючи ці висновки, позивач не обгрунтувала наявність такого процесуального порушення, оскільки відповідно до ухвали від 29 листопада 2022 року вона постановлена у складі колегії суддів.
Фактично скаржник не погоджується саме із результатом розгляду апеляційним судом її апеляційної скарги - відмовою у відкритті апеляційного провадження, проте не наводить конкретних доводів (з належним їх обґрунтуванням), які б вказували, зокрема, на неправильне застосування норм матеріального права або порушення апеляційним судом норм процесуального права із посиланням на відповідні норми права.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Позивач реалізовує своє право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції вже втретє. Ухвалами від 15 лютого 2023 року та від 22 березня 2023 року Верховний Суд вже повертав касаційні скарги ОСОБА_1 . У цих ухвалах Верховний Суд наголошував на чітких передбачених КАС України вимогах, за дотримання яких суд касаційної інстанції наділений повноваженнями відкрити касаційне провадження у справі. В попередніх ухвалах Верховний Суд вже звертав увагу скаржника на те, що у попередньо поданих касаційній скаргах, які схожі за змістом з цією касаційною скаргою, не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті провадження в касаційному порядку.
Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.
Змістовно обґрунтування касаційної скарги не змінилося.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №120/2833/22 повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                              О.О. Шишов