Ухвала 
 
25 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 183/1089/22
провадження № 61-7260ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Ямковий Віктор Феофанович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ВІТА 2000», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ВІТА 2000» (далі ТОВ «АГРО-ВІТА 2000»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» (далі - «Аграрне підприємство «Придніпровське») про розірвання договору оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позову зазначала, що у відповідності до державного акту на право приватної власності серії ДП № 061464 від 28 листопада 2002 року, вона є власницею земельної ділянки площею 5,64 га, кадастровий номер 1223286000:02:008:0039, розташованої на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
10 березня 2012 року між позивачем та ТОВ «АГРО-ВІТА 2000» укладено договір оренди земельної ділянки без номеру та дати, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області за №122328684000-174. За цим договором позивач надала ТОВ «АГРО-ВІТА 2000» у строкове, платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,64 га.
19 липня 2018 року між позивачем та відповідачами укладено додаткову угоду відповідно до якої ТОВ «АГРО-ВІТА 2000» передає, а ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в договорі оренди від 10 березня 2012 року. Також сторонами погоджено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 097,78 грн за рік оренди, а також Орендар проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря на підставі поданої письмової заяви. Встановлено строку дії договору до 31 грудня 2026 року.
У зв`язку з наведеним, позивач зазначала, що в спірному договорі, з урахуванням додаткових угод, визначено три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню).
На момент звернення позивача до суду відповідачі так і не провели в повній мірі розрахунок за оренду землі в грошовій формі з урахуванням індексації вартості земельної ділянки за період з 2017 по 2021 рік, у останніх існує заборгованість із виплати орендної плати, що свідчить про системність несплати в повному обсязі орендної плати за договором оренди. Відповідачами у період з 2017 по 2020 рік включно, взагалі не виконуються взяті на себе зобов`язання щодо безкоштовної поставка 1 тони грубих кормів (соломи) до садиби Орендодавця, а також не надаються послуги по обробітку присадибної земельної ділянки Орендодавця до 0,40 та (оранка та культивація).
Враховуючи зазначене, позивач просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 5,64 га, кадастровий номер 1223286000:02:008:0039, без номеру від 10 березня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області за №122328684000-174, з урахуванням змін, викладених в додатковій угоді без номеру та дати, зареєстрованої 19 липня 2018 року про внесення змін до договору оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО-ВІТА 2000», яке в подальшому безоплатно відступило права та обов`язки ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське».
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «АГРО-ВІТА 2000», ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено.
Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,64 га, кадастровий номер 1223286000:02:008:0039, без номеру від 10 березня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області за №122328684000-174, з урахуванням змін, викладених в додатковій угоді без номеру та дати, зареєстрованої 19 липня 2018 року про внесення змін до договору оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Віта 2000», яке в подальшому безоплатно відступило права та обов`язки ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Дніпровський апеляційний суд постановою від 15 березня 2023 року скасував рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
12 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ямковий В. Ф.через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня                        2023 року та залишити в силі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на                            01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті                19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.
Договором оренди земельної ділянки без номеру та дати та додатками до нього встановлено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає                 14 097,78 грн за рік оренди, а також Орендар проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря на підставі поданої письмової заяви. 
Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про розірвання договору земельної ділянки.
Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в якій перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.
У касаційній скарзі представник заявника зазначив, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.
Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.
Аргументів які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв заявником не наведено.
Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. 
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
Інших підстав касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Посилання представника заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, не заслуговує на увагу, тому що воно зводиться до незгоди заявника з установленими судами обставинами справи і оцінкою судів попередніх інстанцій наявних у справі доказів.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Зазначення у постанові апеляційного суду про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Ямковий Віктор Феофанович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ВІТА 2000», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Є. В. Коротенко
 
А. Ю. Зайцев
 
М. Ю. Тітов