Справа № 442/4785/20                                Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/233/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       02 травня 2023 року                                                 м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Юзефович Ю.І.,
з участю: представника боржника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2022 року у справі за поданням головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Харів Марти Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2022 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянина України – ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №442/4785/20, виданим 18.11.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 211922,78 грн.
Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_1 , просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця відмовити.
Апелянт зазначає, що основною та єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань, однак, на її переконання, державний виконавець не надав суду жодних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань, а сам факт наявності відкритого протягом тривалого часу виконавчого провадження, не свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду.
Додає, що в оскаржуваній ухвалі не вказані конкретні факти та докази, які б підтверджували те, що боржник знала про відкрите виконавче провадження та ухилялася від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.
Звертає увагу, що після того, як вона дізналася про дане виконавче провадження, одразу ж здійснила часткову оплату заборгованості в розмірі 35000 грн., що підтверджується копією квитанції.
Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду подання державного виконавця належним чином не перевірив доводи подання та заперечення боржника у справі щодо мотивів не вчинення ним дій, направлених на виконання рішення суду, що призвело до постановлення ухвали без належного мотивування та лише з підстав формального невиконання рішення суду.
На думку апелянта, суд дійшов передчасного висновку про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки не в повній мірі з`ясував обставини подання, тому ухвала суду підлягає скасуванню.
В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому розгляд справи проведено апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності. 
Заслухавши пояснення представника боржника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Статтею 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд  з України  може бути тимчасово обмежено, зокрема, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. 
Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у вказаному вище випадку запроваджується у порядку, передбаченому законодавством.
У відповідності до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи чи керівника боржника – юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Частиною п`ятою статті 19 цього Закону визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватись від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати у встановленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідних обставин; своєчасно з`являтись на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Отже, за змістом вказаної вище норми процесуального закону суд, який вирішує подання, повинен перевірити наявність обставин, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), на момент звернення державного або приватного виконавця з таким поданням.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №63995289 з примусового виконання виконавчого листа №442/4785/20, виданого 18.11.2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 211992 грн. 78 коп., виконавче провадження по якому відкрите постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 24.12.2020 року.
Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику на адресу, зазначену у виконавчому листі, і відомостей про зміну місця проживання боржника в матеріалах справи немає.
Отже, наданими виконавцем матеріалами виконавчого провадження підтверджується той факт, що боржник обізнана про відкрите відносно неї виконавче провадження, оскільки державним виконавцем дотримано вимоги статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, а в результаті проведених державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа ні доходу, ні коштів на рахунках, ні рухомого майна боржника, на яке можна було б звернути стягнення для виконання рішення суду, не встановлено, боржник не подала до державного виконавця відомостей про свої доходи та/чи майно, на яке можна було б звернути стягнення для погашення існуючої перед стягувачем заборгованості, на виклики до державного виконавця не з`являлася і жодних дій по виконанню своїх боргових зобов`язань не вчиняла, позаяк, згідно наданої Державною прикордонною службою України інформації, боржник неодноразово перебувала за межами України, що підтверджує факт наявності у неї доходу, про який вона державного виконавця не повідомляла, та, відповідно, підтверджує факт ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань за рішенням суду.
Отже, є всі підстави для висновку про те, що боржнику було відомо про відкрите відносно неї виконавче провадження і що вона ухилилася від виконання судового рішення, не виконавши своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». 
Додаткові документи, які подала сторона боржника до апеляційного суду, зокрема, щодо часткової сплати боржником у період з грудня 2022 року по квітень 2023 року боргу на загальну суму 117590 грн., не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки названі вище дії вчинені боржником вже після розгляду даної справи судом першої інстанції і законом визначено порядок та підстави для скасування вжитого до боржника тимчасового обмеження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 12 травня 2023 року.

Головуючий                                                  С.М. Бойко 

Судді:                                                           С.М. Копняк

                                                        А.В. Ніткевич