ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 2218/18864/2012
Провадження № 22-ц/4820/1148/23

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Хмельницької міської ради на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за заявою Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про розстрочення виконання рішення суду,

встановив:

В березні 2023 року виконавчий комітет Хмельницької міської ради звернувся в суд із заявою про відстрочку виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.10.2012 року, відповідно до якого зобов`язано виконком Хмельницької міської ради надати позачергово ОСОБА_1 , з сім`єю в складі двох чоловік, благоустроєне житлове приміщення в місті Хмельницькому у межах норм житлової площі.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Зазначив, що суду не надано доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення.
В апеляційній скарзі виконавчий комітет Хмельницької міської ради просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про відстрочення виконання рішення суду до 01.01.2024 року.
В обґрунтування скарги зазначив, що суд всупереч вимогам ст. 435 ЦПК України не визнав винятковими наведені виконавчим комітетом обставини щодо відсутності житла, а також той факт, що ні Хмельницькою міською радою, ні її виконавчим комітетом чи іншими органами не ведеться будівництво житла, а також не надав оцінки довідці фінансового управління виконавчого комітету Хмельницької міської ради, згідно з якою кошти на придбання житла громадянам міста Хмельницького не передбачені. Судом не було враховано і надано оцінки тій обставині, що у виконавчого комітету Хмельницької міської ради є велика кількість невиконаних рішень судів про позачергове забезпечення житлом суддів та прокурорів, які перебувають на квартирному обліку раніше ОСОБА_1 і рішення щодо забезпечення їх житлом вже тривалий час перебувають на примусовому виконанні.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.10.2012 року у цивільній справі №2218/18864/2012, яке ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05.11.2012 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано виконавчий комітет Хмельницької міської ради надати позачергово ОСОБА_1 із сім`єю в складі двох чоловік, в тому числі матері ОСОБА_2 , благоустроєне житлове приміщення в місті Хмельницькому у межах норм житлової площі (а.с. 21, т. 1). 
03.03.2023 року винесена постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення виконання рішень у Хмельницькій області ЦМУ МЮ (м. Київ) Ніколова А.В. про відкриття виконавчого провадження, якою виконавчому комітету Хмельницької міської ради надано строк на добровільне виконання рішення суду протягом 10 днів (а.с. 33, т. 2). 
Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, при цьому суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору, тяжке захворювання особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Таким чином, задоволення заяви про відстрочку у виконанні рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають його виконання.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).
У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Частинами 3, 4 статті 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Таким чином, розстрочка, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин.
Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін.
Посилання апелянта на ту обставину, що суд, всупереч вимогам ст. 435 ЦПК України не визнав винятковими наведені виконавчим комітетом обставини щодо відсутності житла, а також коштів в бюджеті міста Хмельницького, не є підставами для відстрочення виконання судового рішення у розумінні положень ст. 435 ЦПК України.
Заявником не доведено існування виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з якими ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити розстрочення або відстрочення виконання судового рішення. 
Враховуючи встановлені обставини справи, вимоги ст. 435 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що справа не містить достатніх правових підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 червня 2023 року. 

Судді:                                                                Р.С. Гринчук

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова