Справа №588/770/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.	
Номер провадження 33/816/107/23 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Дейниченко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення  № 588/770/22 за апеляційною скаргою захисника ЯЦЕНКА Д. І. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області  від 20.09.2022, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 ,
захисника – адвоката Яценка Д. І., 
установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ЯЦЕНКО Д. І. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, оскільки працівниками поліції був грубо порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 не погоджувався з результатом огляду на місці зупинки т/з та неодноразово просив пройти такий в медичному закладі, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення до медичного закладу, свідки свої письмові пояснення надали на заздалегідь заготовлених бланках, до присяги не приводилися, зміст пояснень не підтверджує факту керування т/з саме ОСОБА_2 . Суддя в порушення вимог закону  розглянув справу у відсутність його підзахисного, який належним чином не був повідомлений про дату та час судового розгляду, оскільки мешкає за іншою адресою, чим порушив його право на захист. Одночасно просить поновити строк на апеляційне  оскарження, як такий, що був пропущений з поважних причин.
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 20.09.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.
Згідно постанови, 23.08.2022 на автодорозі Т-19-13 Лебедин-Тростянець-Мезенівка+4 км від м. Тростянець ОСОБА_2 керував автомобілем RENAULT LAGUNA д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння згідно алкотестеру Drager № 6820, результат тесту 0,83 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).
Враховуючи, що ОСОБА_2 20.09.2022 не був присутнім під час прийняття суддею рішення, 01.11.2022 уклав договір з адвокатом Яценком Д. І., який зі змістом постанови ознайомився 01.11.2022, а з апеляційною скаргою звернувся 10.11.2022, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.
Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Яценка Д. І., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП), а згідно п. 2 і 3 ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, таке питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Разом з тим, ігноруючи вказані вище вимоги закону і фактичні обставини справи, суддею суду першої інстанції протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий 20.09.2022 за відсутності ОСОБА_2 , який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, що потягло за собою істотне порушення його прав та законних інтересів, передбачених ст. 268, 279 і 280 КУпАП.
Така засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), а тому не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який також знайшов своє закріплення у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), де формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.
Присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати у суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову у справі, є невід`ємним правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, а для суддів усіх інстанції – важливим елементом законного і справедливого правосуддя. Принцип рівності сторін у процесі – у розумінні «справедливого балансу» між сторонами – вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), заява № 14448/88); п. 38 рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справі «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland), заява № 17748/91). У іншій справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03, п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008). ЄСПЛ констатував, що «принцип рівності сторін – один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду – передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У провадженні, які розглядались, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції».
З огляду на викладене, судове рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з цих підстав.
Однак з матеріалів справи вбачається, що 23.08.2022 на автодорозі Т-19-13 Лебедин-Тростянець-Мезенівка+4 км від м. Тростянець ОСОБА_2 керував автомобілем RENAULT LAGUNA д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 240680 від 23.08.2022, доказами у справі, зокрема: 
-    роздруківкою результатів тестування Драгер Алкотест 6820 ARPK-0161, згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_2 23.08.2022 о 22-06 год. становили 0,83 проміле, з яким останній погодився, що підтверджується його особистим підписом (а. с. 3);
-   актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 4), відповідно якого 23.08.2022 працівником поліції проведений огляд водія ОСОБА_2 на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного пристрою, результат огляду 0,83 проміле, з яким ОСОБА_2 також погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акту; 
-    письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких було складено матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (а. с. 5);
-   відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовані обставини правопорушення, зокрема пояснення ОСОБА_2 , що він керував т/з, вживав спиртне, проходження ним огляду на місці зупинки т/з із використанням спеціального технічного засобу, результат огляду 0,83 проміле, з яким ОСОБА_2 погодився, на питання працівника поліції про необхідність проходження огляду в медичному закладі зазначив «може ми тут решим на месте, це ж не о чем ребята, я ж не шатаюсь, поїхали в больничку»  (а. с. 7).  
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно якого водієві забороняється керувати т/з, у тому числі і в стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема, на стан сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки т/з, і як в присутності свідків, так і з відео фіксацією подій, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Яценка Д. І. про те, що ОСОБА_2 не погодився з результатом огляду на місці зупинки т/з з використанням спеціальних технічних засобів, неодноразово просив пройти такий огляд в медичному закладі, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не висловлював будь-якої незгоди з результатом огляду, роздруківку результатів тестування Драгер Алкотест 6820 ARPK-0161, згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_2 становили 0,83 проміле та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підписав без будь-яких заперечень, тільки формально погодився пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, про що свідчить послідуюча поведінка останнього.
Апеляційний суд вважає безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків, на які послався суддя як на докази вини ОСОБА_2 , не можна вважати належними і допустимими доказами з підстав того, що ці пояснення викладені на завчасно заготовлених бланках, до присяги не приводилися, оскільки по-перше, положення КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» не містять вимог щодо форми та змісту письмових пояснень свідків, по-друге, згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду в редакції чинній на час складення протоколу відносно ОСОБА_2 функція свідків полягала лише у засвідченні відмови водія т/з від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, або ж при відсутності відео фіксації огляду, тоді як протокол відносно ОСОБА_2 було складено саме за результатами проведеного огляду на місці зупинки т/з з використанням відеофіксації, що узгоджується з положеннями ст. 266 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, вважає, що останній вчинив правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Після скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_2 стягнення, а також стягнути на користь держави судовий збір з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Поновити захиснику ЯЦЕНКУ Д. І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області  від 20.09.2022.
Апеляційну скаргу захисника ЯЦЕНКА Д. І. задовольнити частково.
Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області  від 20.09.2022 відносно ОСОБА_5 скасувати у зв`язку з порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та ухвалити нову постанову.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавлення його права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови стягується:
- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;
- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов