ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/539/23 Справа № 188/254/22 	  	Головуючий у першій інстанції: Ніколаєва І.К Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2022 року ТОВ «Авентус Україна» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 30.12.2020 року між ним та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №3427621 про надання споживчого кредиту, згідно якого останній отримав кошти в розмірі 14000,00 гривень на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором №3427621 від 30 грудня 2020 року не виконав, станом на 16.02.2022 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 37757,05 гривень, а саме: 14000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 23757,05 гривень – сума заборгованості по несплаченим відсоткам (залишок) за користування кредитними коштами. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 37757,05 грн. 
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року позов ТОВ «Авентус Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» 16660,00 грн. (14000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 2660,00 гривень - відсотки за користування кредитом). Стягнуто з відповідача на користь позивача 2481,00 гривень сплаченого судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Авентус Україна», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні відсотків на суму 23757,05 грн., з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 37757,05 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 30 грудня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №3427621 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 14000,00 грн. терміном на 10 днів (п. 1.2, 1.4, 1.6) (а.с. 7-10). 
У пункті 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується:
- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. 
Додатком №1 до вказаного вище договору №3427621 від 03.12.2019 року погоджено Графік платежів (а.с. 10 зворот). 
Відпівідно до п. 1.5.1. Договору, знижена процентна ставка 1,33% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом 3х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважать зміної процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється сама на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності – розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача. 
Відповідно до п. 1.7. (1.7.1, 1.7.2) орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 695,40% річних; за зниженою ставкою 486,78% річних.
Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №3427621 від 03.12.2019 року, станом на 16.02.2022 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 37757,05 гривень, а саме 14000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 23757,05 гривень – сума заборгованості по несплаченим відсоткам (залишок) за користування кредитними коштами (а.с. 21-22). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між сторонами кредитного договору №3427621 від 03.12.2019 року та наявність заборгованості за ним, - місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 14000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 2660,00 грн відсотків за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 30.12.2020 по 09.01.2021 включно, а всього 16660,00 грн.
Посилання апелянта на пролонгацію строку кредиту є недоведеним, виходячи з наступного. 
Відповідно до п. 3.1 договору №3427621 від 03.12.2019 року, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році. 
За положеннями пункту 4.2.2 договору №3427621 від 03.12.2019 року, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі. 
Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем в апеляційній скарзі, належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору №3427621 від 03.12.2019 рокуматеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача та погодження останнім пропозиції (оферти) позичальника про це. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 03.12.2019 року по 09.01.2021 року, не здійснив оплату суми нарахованих процентів. 
Посилання апелянта на умови пункту 4.3 щодо автопролонгації строку кредиту без згоди відповідача, у випадку наявності у позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості, є безпідставним. 
Частиною восьмою статті 18 Закону України “Про захист прав споживачів” установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Відповідача, в особі представника ОСОБА_2 , у письмовій заяви визнав позовні вимоги щодо тіла кредиту та процентів у межах строку кредитування, заперечуючи щодо продовження (пролонгації) строку кредиту понад 10 днів (а.с. 62). 
Виходячи з викладеного, встановивши погодження між сторонами умов (пункту 4.2.2) про продовження строку користування кредитом через ініціативу позичальника (здійснення платежу на користь товариства), яку має право погодити позикодавець; приймаючи до уваги нечіткість умов пункту 4.3 про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника з урахування погоджених умов у вказаному пункті 4.2.2; враховуючи заперечення відповідачем таких умов про автопролонгацію строку кредитування та положення статті 18 Закону України “Про захист прав споживачів”, - колегія дійшла висновку про недоведеність позивачем факту продовження строку кредитування понад десять днів, який було визначено у пункті 1.4 кредитного договору №3427621 від 03.12.2019 року. 
У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 10.01.2021 по 09.04.2021 включно на суму 21097,05 грн відсутні. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у сумі 21097,05 грн, тому суд апеляційної інстанції справу в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту 14000,00 грн та процентів на суму 2660,00 грн - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині – без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» – залишити без задоволення. 
Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року в оскаржуваній частині – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 27 квітня 2023 року. 
Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна
Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                                       О.В. Свистунова