ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

16 травня 2023
м. Харків
справа № 644/819/23
провадження № 22-ц/818/907/23

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи: 
заявник:  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_2 , на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2023 року, постановлену суддею Клименко А.М., -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою цього ж суду від 05 квітня 2023 року дану справу передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував положення п.9 «Правил реєстрації місця проживання», що затверджені постановою КМУ від 02 березня 2016 року №2016 та постанову КМУ від 09 серпня 2017 року №579 «Про внесення змін до по п.9 Правил реєстрації місця проживання», затверджені постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», оскільки постанова КМУ від 09 серпня 2017 року №579 втратила чинність на підставі постанови КМУ №265 від 07 лютого 2022 року.
Крім того, зазначає, що у своїй заяві він повідомив суду правдиву інформації, зокрема зазначивши, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а до початку бойових дій був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження зазначених обставин ним було надано суду копію його паспорта з відмоткою про його реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 , та на довідку про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи від 16 лютого 2023 року.
Вважає, що оскільки наразі його фактичним місцем проживання за адресою . АДРЕСА_1 , тому дана справа повинна розглядатися за територіальною підсудністю саме Орджонікідзевським районним судом м. Харкова.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що дана заява підлягає розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника. При цьому, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.
Оскільки територіальну підсудність Куп`янського районного суду Харківської області було змінено, дана справа підлягає розгляду саме Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

У відповідності до положень частини 1 статті 5 Закон №1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи регулюється Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року №509.

Пунктами 1, 2, 6, 6-1, 7 зазначеного Порядку передбачено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
У день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком 2, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.
Електронна форма довідки може формуватися засобами Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та Порталу Дія і передається в мобільний додаток ОСОБА_3 внутрішньо переміщеної особи за її запитом шляхом використання інформації, наявної в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та переданої до ОСОБА_3 з дотриманням вимог законодавства про інформацію та законодавства про захист персональних даних.
Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом восьмим цього пункту.
В електронній довідці відображається така інформація, в тому числі, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.
Під час видачі довідки посадова особа уповноваженого органу або уповноважена особа територіальної громади/ центру надання адміністративних послуг інформує внутрішньо переміщену особу, яка береться на облік, в тому числі про обов`язок повідомити про зміну місця проживання уповноваженому органу за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Матеріали справи свідчать, що до заяви  ОСОБА_1  додав довідку від 29 листопада 2022 року №6332-5002356455 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться у Індустріальному районі м. Харкова.

З огляду на викладене довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання  ОСОБА_1 , що знаходиться у Індустріальному районі м. Харкова.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 02 вересня 2019 року №753/20939/17.

Посилання суду першої інстанції на «Правил реєстрації місця проживання», затвердженні постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» є помилковим, оскільки зазначена постанова втратила чинності на підставі постанови КМУ №265 від 07 лютого 2022 року.

Позиція суду першої інстанції суперечить положенням ч.1 ст.5 Закону №1706-VII, ч.1 ст.316 ЦПК України, віддає правовим пуризмом та призводить до ускладнення реалізації права на судовий захист внутрішньо переміщеними особами, які за незалежних від них причин змушені проживати іноді на досить значній відстані від свого зареєстрованого місця проживання, або як у цих спірних правовідносинах, від Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо не підсудності даної справи Орджонікідзевському районному суду м. Харкова, оскільки заяву подано до суду за зареєстрованим тимчасовим місцем проживання заявника, що відповідає положенню ч.1 ст.316 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду про передачу справи за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не може вважатись законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п. 6 ч. 1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в особі його представника  ОСОБА_2 , - задовольнити. 

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2023 року - скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст постанови складено 16 травня 2023 року.

Головуючий -                                                          Н.П. Пилипчук 

Судді -                                                                         О.Ю. Тичкова 

                                                                        О.В. Маміна