Ухвала
 
19 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 450/62/13-ц
провадження № 61-5042 ск 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до ОСОБА_1 , треті особи: Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У січні 2013 року прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та Державної інспекції сільського господарства у Львівській області звернувся до суду із вказаним позовом у якому, з урахуванням уточнень, просив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області земельну ділянку площею 2,4842 га (кадастровий номер 4623684900:01:003:0278).
 
2.       Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
 
3.       Постановою Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову, викладено їх в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду залишене без змін.
 
4.       У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
5.       Оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, заступник керівника Львівської обласної прокуратури у касаційній скарзі звертається із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
6.       Підставою для поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначає, те, що повний текст оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року на момент звернення із касаційною скаргою Львівською обласною прокуратурою не отримано. З повним текстом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції прокуратура ознайомилася з Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 березня 2023 року, в день її опублікування.
 
7.       Касаційна скарга надіслана заявником 06 квітня 2023 року, що підтверджується відповідною відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта».
 
8.       За приписами статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
9.       Таким чином, у разі доведення заявником недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, для відліку строку на касаційне оскарження застосовуються положення частини другої статті 390 ЦПК України, відповідно до якої заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження в разі подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
10.   Беручи до уваги те, що Львівська обласна прокуратура, на момент звернення із касаційною скаргою, так і не отримала копію оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд на підставі статті 390 ЦПК України поновлює його.
 
11.   Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
12.   Частиною першою статті 394 ЦПК України встановлено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
13.   Також частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
14.   Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
15.   Доводи касаційної скарги містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
16.   Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статей 390 і 392 ЦПК України.
 
17.   З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
18.   Також в касаційній скарзі міститься клопотання про розгляд Верховним Судом цієї справи у судовому засіданні з викликом сторін.
 
19.   Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
20.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
21.   Тобто, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень.
 
22.   Крім цього, Верховний Суд є судом права, а не факту і діючи у межах повноважень та порядку, визначених частиною першою статті 400 ЦПК України, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, які можуть додатково пояснити учасники справи, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
23.   Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь?якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» (заява № 8273/78)).
 
24.   Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany»).
 
25.   Крім того, ЄСПЛ в своєму рішенні від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (заява № 64336/01) визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.
 
26.   ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
 
27.   На думку ЄСПЛ у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв є доцільнішим ніж усні слухання і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
 
28.   Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
 
29.   З огляду на вказане у задоволенні клопотання заявника про розгляд справи № 450/62/13-ц за участі сторін слід відмовити.
 
Керуючись статтями 7, 389, 390, 392, 394, 395, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Клопотання заступника керівника Львівської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
2.       Поновити строк на касаційне оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року.
 
3.       Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до ОСОБА_1 , треті особи: Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року.
 
4.       Витребувати з Пустомитівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 450/62/13-ц.
 
5.       У задоволенні клопотання заступника керівника Львівської обласної прокуратури про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін відмовити.
 
6.       Надіслати цю ухвалу скаржнику та учасникам справи, яким додатково надіслати копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
7.       До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                               /підпис/                       В. В. Пророк

                                                         /підпис/                       А. І. Грушицький

                                                         /підпис/                       Є. В. Петров