ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4159/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року (суддя Науменко В.В.) 
у справі № 340/4159/22 
за позовом ОСОБА_1 ,   
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області,  
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                              
                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №047250014193 від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до  статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення з 07.06.2022;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 по 05.04.2000, відповідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 18.12.1984;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення з 07.06.2022. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням №047250014193 від 13.06.2022  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протиправно не зараховано до трудового стажу позивачки період її роботи з 15.12.1984 по 05.04.2000 в колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області, запис про який міститься в трудовій книжці та відмовлено у призначенні пенсії, чим порушено законні права позивачки. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №047250014193 від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви 07.06.2022.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2022, зарахувавши до загального стажу період роботи у колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області, враховуючи наявні записи про вихододні у трудовій книжці та прийняти відповідне рішення з дати звернення відповідно до заяви від 07.06.2022, з урахуванням висновків суду у цій справі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Рішенням суду стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. 
Суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач - 2 допустив протиправну бездіяльність, оскільки, розглядаючи заяву позивачки від 07.06.2022, всупереч вимогам Закону 1058-IV та Порядку №22-1 не врахував період роботи позивачки у колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 18.12.1984. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Відповідач - 2 зазначає, що заява позивачки про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. За наслідками розгляду прийняте обґрунтоване рішення №047250014193 від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком, яке мотивоване неможливістю зарахувати до загального (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 по 05.04.2000 у зв`язку з відсутністю інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Відповідач-2 звертає увагу, що згідно трудової книжки колгосп було реорганізовано 01.04.2000, а згідно даних персоніфікованого обліку на 1999 рік внески сплачено СГ ТОВ «РОДИНА», тому для уточнення необхідно надати довідку про реорганізацію колгоспу. Таким чином вимоги позивачки не відповідають вимогами чинного законодавства України.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка - ОСОБА_1 07.06.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зазначена заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
За наслідками розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення № 047250014193 від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком.
В обґрунтування прийнятого рішення відповідач-2 зазначив, що не враховує до загального (страхового) стажу періоди роботи позивачки в колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 по 05.04.2000 через відсутність інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні, а також період з 11.12.2002 по 06.09.2003, оскільки такий запис не містить печатки. 
За твердженням відповідача- 2 відповідно до наданих документів загальний страховий стаж роботи позивачки складає 15 років 2 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з цим позовом. 
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років.
Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Частина 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ передбачає, що до стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно п.2 постанови Ради Міністрів СРСР  від 21 квітня 1975 року  №310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення спірних записів до трудової книжки позивача) трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Постанови №310 до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно з п. 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, трудова книжка є основним документом, що  підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Щодо доводів скаржника, що період роботи позивачки в колгоспі з 15.12.1984 по 05.04.2000 відповідачем правомірно не було зараховано до страхового стажу, оскільки відомості про відпрацьовані трудодні та встановлений мінімум, довідка про реорганізацію колгоспу відсутні, суд зазначає таке. 
Як вбачається з матеріалів справи, записи  трудової  книжки колгоспника НОМЕР_1 від 18.12.1984 позивачки свідчать про період її роботи у колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 по 05.04.2000. 
Відповідно до записів трудової книжки, протоколом № 44 від 15.12.1984 позивачку прийнято у члени колгоспу «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області. 
05.04.2000 звільнено за власним бажанням відповідно до протоколу №3 від 05.04.2000.
Щодо вихододнів, то аркуші 18-21 трудової книжки НОМЕР_1 від 18.12.1984  містять інформацію про трудову участь в колгоспі, а саме позивачем відпрацьовано: 1985 рік - відпрацьовано 4 вихододні, встановлений мінімум 220; 1986 рік - відпрацьовано 246 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1987 рік - відпрацьовано 237 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1988 рік - відпрацьовано 252 вихододні, встановлений мінімум 220; 1989 рік - відпрацьовано 239 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1990 рік - відпрацьовано 260 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1991 рік - відпрацьовано 237 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1992 рік - відпрацьовано 294 вихододні, встановлений мінімум 220; 1993 рік - відпрацьовано 238 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1994 рік - відпрацьовано 212 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1995 рік - відпрацьовано 246 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1996 рік - відпрацьовано 261 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1997 рік - відпрацьовано 201 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1998 рік - відпрацьовано 187 вихододнів, встановлений мінімум 220; 1999 рік - відпрацьовано 52 вихододні, встановлений мінімум 220. 
Зазначені записи містять всі необхідні дані, що відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держпраці від 20.06.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якими керувався роботодавець при веденні трудових книжок у відповідні періоди. 
Запис про звільнення засвідчений печаткою підприємства.
Отже, трудова книжка позивачки НОМЕР_1 від 18.12.1984 містить записи з інформацією про прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві, а також про фактичне виконання позивачем річного мінімуму трудової участі, які внесені до трудової книжки на підставі особового рахунку.
Відсутність інформації про вихододні та встановлений мінімум за 1984 та 2000 роки не є підставою для не зарахування позивачці всього спірного періоду роботи в колгоспі «Родіна», щодо якого наявний запис у трудовій книжці.
Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Верховним Судом у постановах від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а викладено правову позицію, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. 
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи,  організації.
Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи,  яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак  недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові  від 06.02.2018 у справі №  677/277/17.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії та не потребує підтвердження додатковими документами, а не зарахування спірного періоду до страхового стажу позивачки на підставі відсутності інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні є протиправним.
Таким чином, трудовий стаж позивачки за період роботи у колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області мав бути врахований під час розгляду заяви про призначення пенсії.
Також, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що право позивачки, порушене протиправною бездіяльністю відповідача-2, має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача-2 розглянути заяву про призначення пенсії та зарахування до загального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, спірного періоду роботи позивачки у колгоспі «Родіна» Верхньорогачинського району Херсонської області, з врахуванням наявних записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 18.12.1984, виданій на ім`я ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                      
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 340/4159/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко