ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/1460/19  Номер провадження 22-ц/814/1032/23	Головуючий у 1-й інстанції Семиряд І.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І.В. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від  25 травня 2021 року, ухвалене суддею  Семіряд І.В., повний текст рішення складено - 04 червня 2021 року 

та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

та ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року, постановлену суддею Семіряд І.В., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Укравтотранс Плюс», ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, в якому просив суд стягнути ОСОБА_1 , ТОВ «Укравтотранс Плюс», ОСОБА_3 солідарно на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 44 952,53 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та суму понесених судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 23.01.2018 приблизно о 17-25 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Дерев`янка, 23-а у м. Харкові. Під час повороту ліворуч не надав дорогу автомобілю БАЗ А079, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить ТОВ «Укравтотрансплюс», який рухався у зустрічному напрямку. Після зіткнення автомобілів, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 «відкинуло» на автомобіль позивача марки Кіа, державний номер НОМЕР_3 , який стояв. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну та моральну шкоду. Після ДТП співробітниками поліції було складено протокол стосовно водія ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.09.2018 року провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи була призначена та проведена автотехнічна експертиза. Згідно висновків експертів водієм ОСОБА_1 були порушені вимоги п.п. 10.1, 16.1 ПДР України. В діях водія ОСОБА_3 експерти також виявили порушення ПДР України, а саме п. 12.3. У грудні 2018 року позивач звернувся до ТОВ «Елефант Сервіс» з проханням зробити дефектну відомість про вартість ремонт автомобіля. Згідно розрахунку загальна вартість відновлювальних робіт становить 75 835,88 грн, що є фактичною сумою матеріальних витрат. У грудні 2018 року страхова компанія «Альфа страхування», де мав страховий поліс ОСОБА_1 , виплатила 30 883,35 грн, вказавши при цьому, що і в діях водія ОСОБА_3 вбачається вина. Також позивач вказує, що йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у тому, що автомобіль є його засобом пересування, він працює будівельником, дана робота пов`язана з постійним переміщенням, в тому числі, до інших областей. У 2018 році позивач не зміг з родиною поїхати на відпочинок. Тривала невиплата заподіяної шкоди негативно позначилась на його настрої, він постійно змушений шукати шляхи для вирішення проблеми. 

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування», підготовче засідання у справі закрито, справа призначена до судового розгляду (т.1 а.с. 114-115).

05.04.2021 року позивач подав до суду клопотання про заміну відповідачів, а саме ОСОБА_3 та ТОВ «Укравтотранс Плюс» - на ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (т.2 а.с. 114-115). Вказує, що, на його думку, вина у скоєнні ДТП є тільки у діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» матеріальну шкоду 44 952,53 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (т.2 а.с. 1-3).

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 06.04.2021 року замінено первісних відповідачів ОСОБА_3 , ТОВ «Укравтотранс Плюс» належним відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (т.2 а.с. 13).

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 травня 2021 року позов   ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 14 618,15 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_1 сплачену суму судового збору, пропорційно до задоволених вимог, по 116,05 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» підлягає стягненню 14 618,15 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та з ОСОБА_1 5 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди. 

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року виправлено описку у рішенні Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 травня 2021 року, зазначивши у мотивувальній частині рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 
В апеляційній скарзі  Приватне  акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» матеріальних збитків у розмірі 14 618,15 грн. та судового збору у розмірі 116,05 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 24.01.2018 року в день отримання повідомлення про ДТП  представником ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було проведено детальний огляд транспортного засобу «Kia Sportage», д.н. НОМЕР_4 , з метою фіксації пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП та для визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику даного автомобіля, що підтверджується актом огляду. Претензій чи зауважень до проведення огляду пошкодженого автомобіля позивач не пред`являв і своїм власноручним підписом в акті огляду підтвердив правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. Результати цього огляду були покладені в основу наступного дослідження з визначення розміру матеріального збитку. 22.02.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 було підготовлено звіт про оцінку автомобіля, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, за умовами ремонт на ТОВ «Елефант-Сервіс» м. Краматорськ складає 61 766,689 грн. Також вказує, що судом першої інстанції були порушені вимоги ЦПК України, а саме ухвалою суду першої інстанції від 12.11.2019 року було притягнуто до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» і цією ж ухвалою суду було закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. У подальшому на стадії судового розгляду судом було прийнято до провадження уточнену позовну заяву від 05.04.2021 року. При цьому, посилається на недотримання судом вимог ч. 1 ст.198, ч. 1 ст. 222 ЦПК України щодо заявлення клопотання про розгляд справи спочатку, залишення без розгляду заяв та клопотань, які без поважних причин не були заявлені у підготовчому провадженні. Вказує, що судом першої інстанції не було направлено на адресу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» копії ухвали про заміну неналежного відповідача, що позбавило можливості скористатися правом для подачі клопотання про розгляд справи спочатку. Також посилається на те, що судом не було направлено на його адресу копії ухвали про відкриття провадження позовної заяви з доданими документами, уточненої позовної заяви, що позбавило його скористатися правом надати відзив на позовну заяву, що є безумовною підставою для скасування рішення суду. Також посилається на порушення судом вимог матеріального права. Вказує, що судом формально здійснено розподіл вини водіїв, без дослідження обставин, що мають значення для справи, лише за кількістю допущених порушень ПДР України. Вказує, що на його переконання, позивачу внаслідок ДТП була заподіяна неподільна шкода взаємопов`язаними, сукупними діями двох водіїв, тому розмір відшкодування повинен визначатися шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, тобто 50%. Крім цього вказує, що як на підставу для визначення розміру матеріального збитку, судом покладено рахунок на оплату від 22.12.2018 року, проте, виходячи з вимог спеціального законодавства визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, а саме звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду від 25.05.2021 року та на ухвалу суду від 01.07.2021 року містить доводи щодо незаконності та необгрунтованості саме на рішення суду, проте, Харківським апеляційним судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду, в апеляційній скарзі відсутні доводи щодо незаконності та необгрунтованості ухвали суду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.08.2021 року відкрито апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (т.2 а.с. 44). 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.08.2021 року дана справа за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» призначена до апеляційного розгляду на 22.11.2021 року о 9-10 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 51).

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 13.10.2021 року апеляційна скарга на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2021 року та на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 року - залишені без руху (т.2 а.с. 63,65).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 року (т.2 а.с. 86). 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.01.2022 року справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначена до апеляційного розгляду на 24.02.2021 року о 10-20 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 88).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.02.2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2021 року (т.2 а.с. 91-92).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 04.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 94).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 року справу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у приміщенні Полтавського апеляційного суду на 10-20 год. 08.02.2023 року, з повідомленням (викликом) учасників справи (т.2 а.с. 95.).

У судове засідання повторно до Полтавського апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України, а також засобами поштового зв`язку (т.2 а.с.112-123). Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2022 розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» підлягає задоволенню, апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 23.01.2018 року о 17-25 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_1 по вул. Дерев`янко, б. 23-А в м. Харкові, під час повороту ліворуч не надав дороги автомобілю «Баз А079.14» д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку, та допустив з ним зіткнення, після чого автомобіль «Тойота» д.н. НОМЕР_1 відкинуло на автомобіль «Кіа» д.н. НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_2 , який стояв, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків (т.1 а.с. 159,165,166).

Постановою Дзержинського районного суду від 25.09.2018 року у справі №638/1341/18  провадження у справi про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної вiдповiдальностi (т. 1 а.с. 8).

Постановою Дзержинського районного суду від 26.12.2018 року у справі №638/18305/18 провадження у справі відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП (т. 1 а.с. 247).

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Під час розгляду адміністративного матеріальну стосовно ОСОБА_1 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2018 року №638/1341/18 призначено автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського науково- дослідного інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення експерта постановлені наступні питання: Чи відповідали дії водія автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , та дії водія автобусу «Баз А079.14», д.н. НОМЕР_2 , технічним вимогам ПДР? Чи мав водій автобусу «Баз А079.14», д.н. НОМЕР_2 , в даній дорожньо-транспортній ситуації технічну можливість зупинитися до місця наїзду (зіткнення) у момент виникнення небезпеки для руху? Як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України повинні були діяти водії автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , та автобусу «Баз А079.14», д.н. НОМЕР_2 ? Чи є з технічної точки зору спроможними показання водіїв автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , та автобусу «Баз А079.14», д.н. НОМЕР_2 , щодо механізму ДТП? 

З наданої позивачем копії висновку комісійної судової автотехнічної експертизи №9018 від 20.06.2018 року, проведеної ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса вбачається:
1-й варіант - згідно пояснень водія автомобіля ОСОБА_1 : в даному варіанті дорожньої ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів водія ОСОБА_1 не визначалася і в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, не вбачається. В даному варіанті розвитку дорожньої ситуації водій ОСОБА_3 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути ДТП для водія ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.
2 варіант - згідно пояснень водія автомобіля ОСОБА_3 : при умові, що автобус БАЗ не зупинявся на автобусній зупинці, водій ОСОБА_3 повинен був діяти згідно з вимогами 12.3. Правил дорожнього руху України. З мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мав водій ОСОБА_3 технічну можливість зупинитися до місця зіткнення, та чи відповідали його дії вимогам Правил дорожнього руху України, не вирішувалися. Водій ОСОБА_1 , в даному варіанті розвитку дорожньої ситуації, повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1. та 16.13. Правил дорожнього руху України.

Дії водія ОСОБА_8 , в даному варіанті розвитку дорожньої ситуації, не відповідали вимогам п.п. 10.1. та 16.13. Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП (т. 1 а.с. 9-15).

Таким чином, відповідно до обох варіантів висновку експерта в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачаються порушення Правил дорожнього руху України.

При цьому, оскільки ОСОБА_1 порушено два пункт ПДР України, а ОСОБА_3 порушено один пункт ПДР України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина у скоєнні ДТП у відсотковому відношенні становить ОСОБА_1 - 60%, ОСОБА_3 - 40%.

Зі страхового акту №0095.609.18.01.01 вбачається, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» (т. 1 а.с. 22,156).

З листа ПрАТ «СК «Альфа Страхування», адресованого ОСОБА_2 за №0095.609.18.01.01-0009.12 від 05.12.2018 року вбачається, що страхової компанією прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 відшкодування у розмірі 30 883,35 грн. При цьому, страхова компанія виходила з того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП становить 50% (т.1 а.с. 158).

Проте, судом першої інстанції встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП становить 60%, а вина ОСОБА_3 - 40%.

Страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування» визначено позивачу страхове відшкодування в сумі 30 883,35 грн (т. 1 а.с. 158).

Відповідно до звіту №62/2018 від 22.02.2018 року про оцінку автомобіля Кіа, державний номер НОМЕР_3 , складеного за заявою ПрАТ «СК «Альфа Страхування», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 61 766,69 грн (т. 1 а.с. 160-164).

Відповідно до рахунку на оплату №ЕС-00002083 від 22.12.2018 року, який виданий ТОВ «Елефант - Сервіс» ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту (вартість запчастин та вартість робіт) автомобіля Кіа, державний номер НОМЕР_3 , становить 75 835,88 грн. (т.1 а.с. 16).

При цьому, суд першої інстанції не керується висновком звіту, а виходить з фактичної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту та необхідних запчастин. 

Загальний збиток, заподіяний ОСОБА_2 становить 75 835,88 грн.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», яка відшкодувала ОСОБА_2 30 883,35 грн, виходячи з того, що вина застрахованої особи ОСОБА_1 становить 50%.

Отже, 60% (вина ОСОБА_1 ) від 75 835,88 грн. (загальна вартість збитку) становить 45 501,05 грн., страховиком відшкодовано 30 883,35 грн., залишок невідшкодованого збитку становить 14 618,15 грн.

З дослідженого страхового акту відповідача ОСОБА_1 вбачається, що страхова сума становить 100 000 грн. 

Тобто, вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася, зокрема і з вини відповідача ОСОБА_1 , не перевищує виплачений розмір страхового відшкодування та сума у розмірі 14 618,15 грн. підлягає стягненню зі страховика ОСОБА_1 .

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що 40% вини у скоєнні ДТП становлять дії водія ОСОБА_3 , в свою чергу, шкода, яка спричинена його діями становить 30 334,40 грн. Проте, позивачем ОСОБА_2 не заявлені вимоги до ОСОБА_3 . З урахуванням того, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, суд першої інстанції не вирішує питання про стягнення суми збитків у розмірі 30 334,40 грн. 

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що  реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

В частині вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності i справедливості.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою i протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичний особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Cуду України у Постанові від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їx тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих i виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової peпyтaції, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, заподіяна фізичний особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявністю вини.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, приймаючи до уваги, що матеріальні витрати відшкодовані не в повному обсязі, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає достатнім і необхідним стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. (з урахуванням виправленої описки) на користь позивача. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди, виходячи з наступного.
Предметом даного спору є стягнення з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь позивача матеріальної шкоди, завданої ДТП, у розмірі 44 952,53 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди, завданої ДТП, у розмірі 20 000 грн. 
По справі вбачається, що ДТП сталася 23.01.2018 року.
Як встановлено судом першої інстанції, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6634337 від 20.07.2017 року у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», строк дії якого з 24.07.2017 року по 23.07.2018 року, та відповідно до умов полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., розмір франшизи - 0,00 грн. (т.1 а.с. 22). 

Згідно страхового акту №0095.609.18.01.01 від 05.12.2018 року (розпорядження на виплату), складеного ПрАТ «СК «Альфа Страхування», сума страхового відшкодування визначена у розмірі 30 883,35 грн. (т.1 а.с. 156), яка перерахована отримувачу ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 156).
Позивач ОСОБА_2 вказує, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сплатило йому вказаний розмір страхового відшкодування. 
Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0095.609.18.01.01 від 05.12.2018 року, цей розрахунок був проведений на підставі звіту №62/2018 від 22.02.2018 року суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 про оцінку автомобіля Кіа, д.н. НОМЕР_3 (т.1 а.с. 160-164). 

Зі звіту вбачається, що 23.01.2018 року до ФОП ОСОБА_6 надійшла заява ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про проведення автотоварознавчого дослідження, на вирішення якого поставлено питання: Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, за умовами ремонту на ТОВ «Елефант-Сервіс» м. Краматорськ. Цей звіт від 22.02.2018 року був погоджений 04.05.2018 року провідним фахівцем технічного відділу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Одінцовим Є.І. 
Згідно звіту №62/2018 від 22.02.2018 року суб`єкта оціночної діляності ФОП ОСОБА_6 про оцінку автомобіля Кіа, д.н. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, за умовами ремонту на ТОВ «Елефант-Сервіс» м. Краматорськ складає 61 766,69 грн.

Пред`являючи до суду позов, в якості доказу позивач ОСОБА_2 надав рахунок на оплату №ЕС-00002083 від 22.12.2018 року, згідно якого загальна вартість запчастин (матеріалів) та вартість робіт по ремонту автомобіля Кіа, д.н. НОМЕР_3 , склала 75 835,88 грн. (т.1 а.с. 16). 
Позивач ОСОБА_2 вважає, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» різниця між сумою 75 835,88 грн. та отриманим розміром страхового відшкодування 30 883,35 грн., що складає 44 952,53 грн. 
Вирішуючи спір в цій частині вимог, суд першої інстанції взяв до уваги саме рахунок на оплату №ЕС-00002083 від 22.12.2018 року, а не звіт №62/2018 від 22.02.2018 року суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 про оцінку автомобіля Кіа, д.н. НОМЕР_3 .
Проте, колегія суддів не може погодитися з цим, виходячи з того, що рахунок на оплату №ЕС-00002083 від 22.12.2018 року не є звітом про спричинену шкоду, тобто не є належним та допустимим доказом згідно вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
Крім цього, по справі вбачається порушення судом першої інстанції вимог ЦПК України, зокрема, ухвалою суду від 12.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування», підготовче засідання у справі закрито, справа призначена до судового розгляду на 13.12.2019 року о 12-00 год. (т.1 а.с. 114-115).

05.04.2021 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому він просив замінити відповідачів, а саме ОСОБА_3 та ТОВ «Укравтотранс Плюс» - на ПрАТ «СК «Альфа Страхування». У клопотанні просив стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 44 952,53 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (т.2 а.с. 114-115). Клопотання не містить прохання про поновлення строку його подачі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 06.04.2021 року замінено первісних відповідачів ОСОБА_3 , ТОВ «Укравтотранс Плюс» належним відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (т.2 а.с. 13).

Згідно ч. 3 ст.198 ЦПК України у зв`язку із заміною неналежного відповідача, залучення співвідповідача такі особи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.

Згідно супровідного листа (без номера, без дати) на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» судом направлено копію ухвали суду від 06.04.2021 року для відома, проте, матеріали справи не містять відомостей про отримання ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» ухвали суду від 06.04.2021 року (а.с. 14), у наступному судовому засіданні 25.05.2021 року справа була розглянута по суті.
Згідно п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином вбачається, що підготовче провадження у справі було закрито 12.11.2019 року з одночасною заміною відповідачів на відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», клопотання про заміну відповідачів та про уточнення позовних вимог було подано позивачем 05.04.2021 року, тобто через півтора роки, без клопотання про поновлення строку його подачі. По справі не вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» було відомо про притягнення його до участі у справі як належного відповідача, що йому направлялися копія первісного позову, копія клопотання про уточнення позовних вимог, що надавався час для подачі відзиву на позов.
Згідно ч.1,2 ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
По справі вбачається, що судом першої інстанції не були дотримані вище вказані вимоги ЦПК України та були порушенні права відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» щодо можливості заявити клопотання про розгляд справи спочатку, подати відзив на позов, надати свої докази, брати участь у судових засіданнях. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2 матеріальних збитів у розмірі 14 618,15 грн. та в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» судового збору у розмірі 116,05 грн. підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. 

Оскільки відповідачу ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на рішення суду від 25.05.2021 року, подана апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необгрунтованості ухвали суду першої інстанції від 01.07.2021 року, якою виправлена описка у мотивувальній частині рішення щодо розміру моральної шкоди, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь позивача, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу суду не підлягає задоволенню, а рішення суду в частині стягнення моральної шкоди слід залишити без змін. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 сплаченого розміру судового збору, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 116,05 грн. підлягає скасуванню, оскільки резолютивна частина рішення не містить висновку на користь кого слід стягнути ці витрати, розмір судового збору визначено неправильно, тому питання розподілу судових витрат підлягає розгляду відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Згідно п.2,3 ч.2 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмовив у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування»  сплатив судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі  1152,00 грн.  (т.2 а.с. 36), який підлягає стягненню з позивач на користь вказаного відповідача.  

Позивач при подачі позову сплатив 768,40 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру (т.1 а.с. 39). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог до ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн. від загального розміру позовних вимог 20 000 грн., відсоток їх задоволення складає 25%, тому підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 192,10 грн. (768,40 : 4). Відповідачем ОСОБА_1 не понесені судові витрати при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції. 

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п. 3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:
      
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» -  задовольнити, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2 матеріальних збитів у розмірі 14 618,15 грн. та в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» судового збору у розмірі 116,05 грн. - скасувати і ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальних збитків - відмовити.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» судовий збір у розмірі 1152,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 192,10 грн. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош         О. А. Лобов                 В. М. Триголов