КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 756/9930/22	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8354/2023	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
22 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Семенюк Т.А.
Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_2  на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року та на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-
 
В С ТА Н О В И В :
 
У листопаді 2022 року позивач звернулась до суду першої інстанції з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень, щомісячно.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі та стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, а саме викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.».
03 березня 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Не погоджуючись з ухвалою суду, 23 березня 2023 року ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвали скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про виправлення описки та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваних ухвал судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції ухвалою про виправлення описки фактично здійснено не виправлення описки/арифметичної помилки у рішенні, а повністю змінено резолютивну частину судового рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на дитину.
Щодо ухвали про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, представник апелянта вважає, що твердження суду не відповідає дійсності, так як всі процесуальні документи були підписані та подані представником позивача - адвокатом Лукашенком Є.О., повноваження якого підтверджувалися доданим до позовної заяви ордером про надання правничої допомоги та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Крім того, до позовної заяви був поданий орієнтовний розрахунок судових витрат відповідно до умов Договору №133 від 08.09.2022 року гонорар визначений в пункті 2.1 Договору та зазначено опис дій (робіт, послуг) із надання професійної правничої допомоги з зазначенням ціни, а до заяви про ухвалення додаткового рішення додано Акт №5 від 02 березня 2023 який підтверджує виконану адвокатом роботу з чітким найменуванням послуг, робіт та їх ціни.
26 квітня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 , в якому представник відповідача просив залишити ухвали суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи, що доводи є необгрутованими та безпідставними.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.  
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи рішення про виправлення описки в резолютивній частині рішення від 10 лютого 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів визначений резолютивною частиною рішення у сумі 4 000 грн. є помилковим, враховуючи, що позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 3 000 грн., а відповідач визнав позов щодо стягнення аліментів у цьому розмірі.
Проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.
Так, положеннями ст. 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Отже, законом передбачені випадки, коли можуть бути усунені недоліки рішення суду тим самим судом, що його ухвалив.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року, справа № 369/8367/16-ц). В цій же постанові окремо зауважено, що суд не має права змінювати зміст судового рішення.
Арифметичні помилки - це помилки, пов`язані з розрахунками, які були зроблені судом під час прийняття рішення. Такими помилками, зокрема, можуть бути неправильний розрахунок суми позовних вимог, яка, на думку суду, підлягає присудженню позивачу, або неправильний розрахунок розподілу судових витрат. Не є арифметичними помилками, а, отже, і не може бути виправлене в порядку, передбаченому вказаною статтею, застосування неправильних методик підрахунку, застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився (постанова Верховного Суду від 07.05.2020 року в справі № 576/599/17-ц).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. У резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.
Зазначена правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 2-3259/11 (провадження № 61-5640св21 ).
Питання про внесення виправлень може бути вирішене судом, який ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлене до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що зазначення у резолютивній частині рішення суми, з якої підлягають стягненню аліменти у новому розмірі, є змістом судового рішення, який не може бути змінений у порядку виправлення описок або арифметичних помилок.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу в цій частині слід задовольнити, ухвалу суду скасувати.
Щодо оскарження ухвали від 14 березня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно із частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
За приписами статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру, що виданий на ведення справи в суді, або довіреністю.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги (ч.2 ст. 137 ЦПК України), однак такий договір стороною позивач не надано, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити, що саме є предметом даного договору, за виконання яких юридичних дій замовник оплачує винагороду (гонорар), час та умови виконання такої роботи та її оплата.
Слід також зазначити, що обсяг повноважень адвоката встановлюється домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.
На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимог представника позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року про виправлення описки - задовольнити. 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року про виправлення описки в резолютивній частині рішення від 10 лютого 2023 року - скасувати.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий  

Судді