П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/13229/22	

Місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
23.01.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          
            П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті суми пенсії в розмірі 26160,16 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми пенсії в розмірі 26160,16 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачка з червня 2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію по втраті годувальника, а саме у зв`язку зі смертю її чоловіка – ОСОБА_2 . Пояснює, що за життя ОСОБА_2 судовим рішенням, яке набрало законної сили в іншій адміністративній справі, зобов`язано Управління нарахувати на його користь пенсію, виходячи із належного відсоткового значення розміру пенсії та усіх складових грошового забезпечення, передбачених Законом №2262-ХІІ, Постановою №988. На виконання судового рішення Управління здійснило перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії, визначивши на його користь заборгованість по пенсії у сумі 26160,16 грн.
З огляду на положення статті 61 Закону №2262-ХІІ, позивачка вказує на наявність в неї права на виплату суми пенсії, неодержаної її чоловіком у зв`язку із його смертю, а тому відмова Управління у виплаті пенсії є неправомірною.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії в розмірі 26160,16 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми пенсії в розмірі 26160,16 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,4 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями статті 61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включаються до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.
З огляду на те, що позивачка забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, у визначений строк звернулася за виплатою недоодержаних її чоловіком – ОСОБА_2 нарахованих сум пенсії, суд першої інстанції визначив наявними у позивачки обставини, передбачені статтею 61 Закону №2262-ХІІ, та неправомірною відмову Управління у проведенні заявлених нею виплат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи і помилково не враховано, що позивачка не стягувачем у справі №420/339/20, що свідчить про відсутність правових підстав для виплати останній недоотриманої пенсії за відповідним судовим рішенням.
При цьому, з посиланням на положення статті 1219 Цивільного кодексу України, апелянт акцентує увагу на тому, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва щодо виконання рішення суду в частині обов`язку Управління по здійсненню виплати пенсії.
Також, на переконання апелянта, без належного обґрунтування судом першої інстанції залишено поза увагою й те, що відповідно до положень статтей 23, 116 Бюджетного кодексу України, статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду України на цілі, не передбачені цим законодавством. Зазначеним підтверджується неправильність висновків суду і щодо відшкодування на користь позивачки понесених нею судових витрат у справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2021 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №132, позивачка є дружиною ОСОБА_2 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 11.03.2020 року по справі №420/339/20, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2016 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням вже виплачених сум;
20.03.2020 року Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №420/339/20.
На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач провів ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, про що повідомив листом від 08.05.2020 року за реєстраційним номером 3471-3290/С-02/8-1500/2. Після проведеного перерахунку пенсії визначено суму заборгованості в розмірі 26160,16 грн., яка ОСОБА_2 виплачена не була.
Згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 299 від 19.05.2021, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 01.06.2021 року позивачці призначена пенсія в разі втрати годувальника.
17.09.2021 року позивачка зверталась до відповідача із заявою про виплату їй заборгованості по невиплаченій пенсії ОСОБА_2 .
У листі від 29.10.2021 року за №20063-18351/С-02/8-1500/21 відповідач відмовив у задоволенні вказаних вимог, зазначивши, що оскільки заявниця не є стягувачем по справі №420/339/20, для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.
07.02.2022 року позивачка зверталась до суду із заявою, в якій просила замінити стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому листі по справі №420/339/20, виданому Одеським окружним адміністративним судом на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, на ОСОБА_3 .
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року по справі №420/339/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.
30.08.2022 року позивачка через свого представника повторно звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй заборгованість у розмірі 26 160,16 грн., яка встановлена на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року по справі №420/339/20. 
У задоволенні вказаних вимог Управління відмовило, про що повідомило у листі від 05.09.2022 року за №1500-0308-8/89658.
Управління роз`яснило, що, оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/339/20 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Таким чином, вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.
Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року по справі №200/10269/19-а сформулював правовий висновок, згідно якого у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону №1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року по справі №200/10136/20-а.
Як вірно встановив суд першої інстанції позивачкою було дотримано порядок, передбачений у статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», звернувшись (17.09.2021 року) за виплатою протягом шести місяців після смерті пенсіонера (її чоловіка).
Таким чином, посилання представника відповідача на те, що позивачка матиме право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду у разі зміни сторони виконавчого провадження в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України, є неспроможними.
За встановленими обставинами справи, у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа військовослужбовців ОСОБА_2 залишились недоодержаними суми пенсії, нараховані йому на виконання рішення судового рішення, яке набрало законної сили по справі №420/339/20, в розмірі 26160,16 грн., які, як вірно визначив суд першої інстанції, підлягають виплаті позивачці на підставі положень статті 61 Закону №2262-ХІІ.
Також, відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, є вірним і висновок суду першої інстанції про відшкодування на користь позивачки сплаченого нею судового збору у зв`язку із задоволенням позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Управління, яке виступало відповідачем у справі.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                            О.В. Яковлєв