Справа № 299/1967/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

06 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
суддів: Кондора Р.Ю. і Фазикош Г.В.,
з участю секретаря Сливки С.В.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Стасюка Юрія Павловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 01 грудня 2022 року (у складі судді Надопти А.А.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у квітні 2022 р. 
Просила визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, що відкрилася після смерті її матері – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування позовних вимог указала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати. Після смерті померлої залишилась спадщина, зокрема – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі рішення Виноградівського районного суду по справі №2-243/07 від 06.04.2007 р. Право власності за померлою зареєстроване Виноградівським бюро технічної інвентаризації витяг № 14497595 від 10.05.2007 р.
Померла мати на випадок своєї смерті залишила заповіт, за яким все майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходиться та з чого б воно не складалося, а також всього того, що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі заповіла позивачу та відповідачу в рівних частках кожному.
Після смерті матері ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини щодо майна зазначеного у заповіті у період, визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України, не звернулася, оскільки були поважні перешкоди (причини), які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання такої заяви. У період із 27.01.2022 р. до 31.01.2022 р. і у період із 31.01.2022 р. по 05.02.2022 р. позивач хворіла (симптоми: мала підвищену температуру тіла, кашель, слабкість), а тому у зв`язку з карантинними обмеженнями та амбулаторним лікуванням не змогла звернутися своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач працює медичною сестрою і перебуває в групі ризику щодо захворювання на COVID-19, її безпосередній керівник, контактна особа, за декілька днів до прояву симптомів захворювання у позивачки мала підтверджене захворювання на COVID-19.
День відкриття спадщини – 03.08.2021 р., останній день подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори – 03.02.2022 р., а 05.02.2022 р. позивач ще перебувала на лікуванні, мала погане самопочуття і підвищену температуру тіла, тобто у зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
На підтвердження указаних обставин позивач надала роздруківку інформаційних довідок із системи охорони здоров`я. Крім того, позивачем подано адвокатський запит до КНП «Виноградівський центр первинної медико-санітарної допомоги» про надання детального опису щодо перенесеного захворювання ОСОБА_1 у період із 27.01.2022 р. по 31.01.2022 р. і у період із 31.01.2022 р. по 05.02.2022 р.
Рішенням Виноградівського районного суду від 01 грудня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.
ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-день відкриття спадщини – 03.08.2021 р., останній день подання заяви про прийняття спадщини – 03.02.2022 р., а 05.02.2022 р. позивач перебувала на лікуванні, тобто у зв`язку з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами позивач не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини;
-належить звернути увагу на волю спадкодавця, яку висловила в заповіті померла мама позивача та бажала настання відповідних наслідків.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи заперечення зводяться до того, що підстави на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не є об`єктивними та непереборними труднощами, із якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування немає.
Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, із таких мотивів.
Суд виходив із того, що хвороба ОСОБА_1 , яка мала місце за декілька днів до спливу шестимісячного строку, не є поважною причиною і такою, що відповідно до ст. 1272 ЦК України може слугувати підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
При цьому суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після смерті матері залишилась спадщина, зокрема: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі рішення Виноградівського районного суду по справі №2-243/07 від 06.04.2007 р. Право власності за померлою зареєстроване Виноградівським бюро технічної інвентаризації витяг № 14497595 від 10.05.2007 р.
На випадок своєї смерті мати залишила заповіт, за яким все майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходиться та з чого б воно не складалося, а також всього того, що згідно з законодавством України може бути успадкованим у повному обсязі заповіла позивачу та відповідачу - у рівних частках кожному.
Після смерті померлої, позивач із заявою про прийняття спадщини щодо майна, зазначеного у заповіті у період, визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України не звернулася, оскільки були поважні перешкоди (причини), які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання такої заяви. У період із 27.01.2022 р. до 31.01.2022 р. і у період із 31.01.2022 р. по 05.02.2022 р. позивач хворіла.
Указані обставини, пов`язанні із  фізичним станом позивача, привели до того, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті її мами - спадкодавця ОСОБА_3 .
День відкриття спадщини – ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній день подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори – 03.02.2022 р., а 05.02.2022 р. позивач перебувала на лікуванні, тобто у зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак вказана обставина не є непереборною обставиною для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини, оскільки спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у день смерті ОСОБА_3 , про факт смерті матері позивач достовірно знала з 03.08.2021 р., так як мати померла в м. Виноградів. Шестимісячний строк, відведений на подачу заяви про прийняття спадщини у даній  ситуації календарно тривав: початок перебігу строку - 03.08.2021 р. (відомий сторонами і не оспорюється). Закінчення строку - 03.02.2022 р. (відомий сторонам і не оспорюється). У серпні 2021 р. позивач мала 21 робочий день для подачі заяви про прийняття спадщини, у вересні 2021 р. - 22 робочих дні, у жовтні 2021 р. – 21 робочий день, у листопаді 2021 р. – 22 робочі дні, у грудні 2021 р. – 23 робочі днів, у січні 2022 р. – 21 робочий день, у лютому 2022 р. – 3 робочі дні. Тобто, позивач мала  мінімум 112 робочих днів, щоб подати заяву до нотаріальної контори.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Зважаючи на це, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах від 11 липня 2018 р. у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 р. у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Так, із матеріалів справи вбачається що мати сторін померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно шестимісячний строк на прийняття спадщини після її смерті сплив 03 лютого 2022 р., а тому позивач мала довести суду, що протягом всього вказаного строку чи його істотної частини існували причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення нею дій щодо прийняття спадщини.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що вона пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції із огляду на таке.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини, посилалася на те, що в період із 27.01.2022 р. по 31.01.2022 р., із 31.01.2022 р. по 05.02.2022 р. вона хворіла.
На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду докази, а саме – Інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я (період непрацездатності 27.01.2022 р. - 31.01.2022 р.) (а.с.13), Інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я (період непрацездатності 31.01.2022 р. – 05.02.2022 р.) (а.с.14), результат аналізу № 187 на COVID-19 – не виявлено (а.с.21), довідку Комунального некомерційного підприємства «Виноградівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 09 березня 2022 р. № 20/01-10, яка підтверджує, що позивач у періоди з 27.01.2022 р. по 31.01.2022 р., із 31.01.2022 р. по 05.02.2022 р. перебувала на амбулаторному лікуванні, діагноз: гострий бронхіт із обструктивним компонентом, ДН 0. Тест COVID-19 негативний, тестування проводилося 31.01.2022 р. (а.с.84.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази можуть свідчити про існування обставин щодо неможливості звернення до нотаріуса лише протягом останніх восьми днів шестимісячного строку для прийняття спадщини. У решті, а саме - 112 робочих днів, позивач не надала доказів про наявність будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Крім того, позивач не надала доказів про неможливість направлення нею нотаріусу такої заяви поштою відповідно до пунктів 2.1, 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Із копії спадкової справи № 4/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 убачається, що приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Пилип М.А. 03.02.2022 р. зверталася до ОСОБА_1 із повідомленням, у якому просила у одномісячний термін, тобто до 03 березня 2022 р. повідомити приватного нотаріуса про свій намір щодо спадщини до майна померлої матері, однак у встановлений нотаріусом строк ОСОБА_1 не звернулася, а лише 19 квітня 2022 р. звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Пилип М.А. із заявою про надання інформації чи достатньо у неї документів для оформлення спадкових справ після смерті матері. Цього ж дня ОСОБА_1 отримала відповідь про пропуск нею строку для прийняття спадщини.
Отже, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач не надала безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що в силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Довід апеляційної скарги про те, що позивач перебувала на лікуванні, тобто у зв`язку з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не заслуговує на увагу, оскільки саме тривала хвороба спадкоємця або гостре раптове захворювання такої особи з врахуванням усіх інших обставин справи може в сукупності доводити існування об`єктивних та істотних перешкод для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини. Позивач існування об`єктивних, непереборних і істотних труднощів не довела.
Факт перебування на амбулаторному лікуванні не у всіх випадках може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є необхідність врахування тривалості стаціонарного чи амбулаторного лікування, характеру захворювання, стану хворого тощо.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня 2022 р. у справі № 650/48/20 (провадження № 61-10889св21).
Довід апеляційної скарги про те, що належить звернути увагу на волю спадкодавця, яку висловила в заповіті померла мама позивача та бажала настання відповідних наслідків, у контексті спірних правовідносин не має жодного значення, оскільки існування заповіту не є визначальним моментом у питанні визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Враховуючи те, що строк для прийняття спадщини закінчився 03 лютого 2022 р., позивач не надала суду належних і допустимих доказів існування неподоланних перешкод для прийняття спадщини протягом періоду з моменту відкриття спадщини та до 27 січня 2022 р. (час звернення до лікаря), а також враховуючи те, що позивач деякий час не зверталася до нотаріуса і після спливу відповідного шестимісячного строку для прийняття спадщини, то колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.
Встановивши відсутність обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, а саме частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, позивачем робиться акцент на COVID-19, до позовної заяви додаються роздруківки з інтернету стосовно COVID-19 (а.с.23-40), до апеляційної скарги додається статистика по захворюванню на коронавірусну інфекцію в Україні (а.с.130-136), що в контексті спірних правовідносин узагалі не має жодного значення, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач не хворіла COVID-19, а мала гострий бронхіт із обструктивним компонентом, ДН 0.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу адвоката Стасюка Юрія Павловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.                         2.Рішення Виноградівського районного суду від 01 грудня 2022 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 26 квітня 2023 р.
Судді: